NT 


$B be Sb? 











Aa 
A 


wit 
Si gte 


7 


1 i 
eras 
aes 2 
os 


Rone its Paton eh 
At ° nia Nevo = 
Bo nf ary a 
1 iy 





Digitized by the Internet Archive 
in 2007 with funding from 
Microsoft Corporation 


http://www.archive.org/details/beginnersbookinnOOholvrich 





a 
pg a Une 
cn See 
ey Hits 


rages 4 
eet <4 


Soe 





BEGINNERS’ BOOK 
IN NORSE 


BY 
J. AS HOLVIK, a. ™. 


Professor of Norse, Concordia College 
Moorhead, Minnesota 


AUGSBURG PUBLISHING HOUSE 
MINNEAPOLIS, MINN. 


Copyright 1910; ‘by 
AUGSBURG PUBLISHING HOUSE 
MINNEAPOLIS, MINN, 


Ps ewe * * 
€ a. ¢ ae e 
\ € eeees 
€ 
Sy «c¢ oe te ¢ @¢ ® 
« € €:¢ £ ee 
r § © e € 
€e¢ ie ¢ &.6 m vig c © 
t t ‘ . 
€ € ‘ ® 
f € @ «€ 
© % € P ©, ¢ * * . 
« " € * ow g 6 


PREFACE 


HIS book aims to give the English-speaking student a 
reading knowledge and to some extent a speaking 
knowledge of present-day Norse. It lays no claim to 

being a complete treatise on Norse grammar. Only such 
principles and details of grammar are presented as were 
thought necessary to make plain the differences between 
Norse and English. The book is chiefly intended for the 
classroom, and much is left to the instructor, especially drill 
and review work, pronunciation, and conversation. How- 
ever, it is hoped that anyone wishing to acquire a knowledge 
of elementary Norse, who has no access to a classroom 
course, will derive some benefit from the book in private 
study. The exact intonation, however, can only be gotten 
from the spoken word. 

As to the plan of the book, but little need be said. The 
vocabulary of each lesson aims to give a group of words 
which are associated with one another in common use. 
These words are then used in the reading exercise, in some- 
what connected discourse. The composition exercises are 
made up chiefly of detached sentences, applying as much as 
possible the principles presented in the respective lessons. 
It was planned to take up literature as early as possible, to 
furnish the desired element of interest. Beginning with 
Lesson XXXVI, the reading exercises consist of Bjgrnson’s 
little classic, “En glad gut.” The vocabularies and the com- 
position and conversation exercises are based on the text. 

As a beginners’ book in Norse for English-speaking stu- 
dents is to some extent a new venture, the author keenly 
realizes the possibility of many points of deficiency. In view 
of this, he sincerely requests criticism and suggestions for 
improvement. Arrangements are made for any such revision 
as may prove necessary. 

“Norse” has been used throughout in place of the cumber- 
some and much mispronounced “Norwegian.” To many this 
may be slightly confusing as Norwegian is more commonly 
used. A discussion on the respective merits and correctness 
of these terms would lead too far. Suffice it to say that 
present usage among writers and authorities shows that 
Norse is rapidly supplanting Norwegian; and rightly so. 


M249301 


The author desires to acknowledge his indebtedness to 
Prof. Gisle Bothne of the University of Minnesota, and 
to Prof. O. E. Rglvaag of St. Olaf College, for reading the 
manuscript and offering valuable suggestions. The author 
is especially indebted to Prof. P. J. Eikeland of St. Olaf 
College for his indispensable assistance and kindly encour- 
agement throughout the preparation of this book. 

The following books have been used for reference: 

“Norsk Grammatik,” by P. J. Eikeland. 

“Dansk-Norskens Syntax,” by Falk og Torp. 

“Retskrivningsregler,” by J. Aars & S. W. Hofgaard. 

“Norwegian Grammar and Reader,” by Julius E. Olson. 

“Dano-Norwegian Grammar,” by P. Groth. 


J. A. HOLVIK. 
Minneapolis, Minn., August, I9gIo. 





EACHERS of Norse in America have recently formed 
an association for purposes of co-operation and for 
the publication of a series of textbooks. The first eee 

book published under the auspices of this association is J. A 
Holvik’s “Beginners’ Book in Norse.” 
GISLE BOTHNE, 


President of the Association. 
Minneapolis, Minn., August, I9I0. 





REVISED EDITION 


HE present edition has been revised and enlarged. The 
T treatment of the articles and adjectives has been altered; 
conversation exercises are given in the first three lessons 
in place of vocabularies with reading and composition exer- 
cises. Lessons XXXI—XXXV contain illustrated exercises 
dealing with Norway. The illustrations may be used as 
material for lectures, conversation, and composition. 
J. A. HOLVIK. 
Forest City, Iowa, August, 1915. 


Lesson 


III. 


CONTENTS 


Page 


. Pronunciation: Alphabet, 1. Consonants, 


2. Vowels, 3. Diphthongs, 4. Stress, 5. 
eee ecoant, Ge. ois abn tas le ees ee 


. Noun: Number, 7, 1. Gender, 7, 2. Case, 


7, 3. Article: Indefinite, 8, 1. Postpositive, 


Personal pronouns with at ha and at vere, 
WN OR OFCR Tis. dsc ccs tenes Guetlign 


. Declension of personal pronouns, 11. Pos- 


sessive pronouns, 12. Use of sin, 12, I. 
Noun followed by possessive, 12, 2........ 


. Demonstrative pronouns, 13. Use of hin, 


13, 1. Den, 13, 2. Denne, 13, 3. Declension 
of adjectives, 14. Use of strong declension, 
15. Neuter form of adjectives as adverbs, 16. 


. Definite articles, 17. Adjectives after pre- 


positive, 18 Use of weak form of adjec- 
tives, summary, 19. Adjectives used as 
SIR nc) yee ape ee oe ae eee 2 


. Conjugation, 21. Analysis of tenses, 22. 


Word order, 23. Rules for plural of nouns 
BG BOIOCUVES, GA. is Tye ek ee ed eel 


. Verbal stem, 25. Strong conjugation, 26, I. 
Weak conjugation, 26, 2. Present tense, 27. 


Interrogative pronouns, 28. Personal pro- 


nouns after copula, 29........sss8eeceesse 
Sie PUMENOTAIS, 205s F Fe cE Sco Fb 6 eS Soa ee eae’ 
X. Composite words, 31. Gender of composite 


words, 32. Pronunciation of -ig, 33....... 


23 


27 


3r 


35 


48 


Lesson Page 
act, Relative Pronoums, “Bay cic dick yc ccc ceas 25 455 50 
AE. Pronouns of address; 96 0.0 sscs sees seks ne cae 53 
MESL, PORMAVES VOICE. Sb ieiirc <vceacs ws cs cane eees > 55 

XIV. Comparison of adjectives, 38. Declension 

of adjectives in comp, degree, 39; in super- 
lative? GORTOG; BO sis cacsee kis a4 ere eees 60 
XV. Adverbs, gr. Comparison, 42........0.0. 64 

XVI. Present participle, 43. Use, 44. English 

forms in ing compared with related forms 
A = INQURE. BB. o roc we ov bia AiRe sa cls cies 68 

XVII. Complete conjugation, 46. Subjunctive 

mode, 47. Imperative mode, 48. Perfect 
PATHCIBIS AGS ind vince abs bake chee hae tare 73 

XVIII. Ja, jo, 50. Nei, 51. Av, 52. Om, 53. Ved, 

54. Med, 55. For, 56. Paa, 57. Til, 58. 
Over, 59. Distinction in use of adverbs,60. 78 

XIX. Indefinite pronouns, 61. Det, 62. Man, 63. 

En, 64. Nogen, 65. Ingen, 66. Somme, 67. 

Mange, 68. Anden, 69. Al, 70. Hver, 71. 

— som helst, 72. Use of gang, 73. Re- 
Ciprocal “PronouNs GiGi ck Se see G ew Oke ae 83 

XX. Modal auxiliaries, 75. Skulle and ville, 76. 

Kunne, 77. Maatte, 78. Burde, 79. Turde, 

80. Expressions in common use, 81. De- 

ponent verbs, 82. Prin. parts and conju- 

gation of deponent verbs, 83. Reciprocal 

verbs, 84. Reflexive verbs, 85. Use of 
OE BO 45 kos oak os be ee ice ema 88 
XXI-XXV. Grammar review in reading exercises...... 93 
XXVI. Nu skal du til. Prosa eller poesi?......... IIO 
XXVII. Straffet vigtighet. Det var ikke saa farlig.. 112 
XXVIII. To halvskillinger............. Thwdlaw enc he at 116 
cl Sac Ok MORSE... 6s ohh ees we ole sees cus II9 
Ret Dees AUS, ER BEI c coy. Wig k's hae ohtad ia A aw alae eo 121 
eh wh, Lee: Herake hegtss i. asia aks tate 124 
XAXII, De noreke. 1oreer iis cca GS oa awe 130 
eee Lil, Bijele: ag Gal, . asaiey siete bnew Reet aie seo ee 135 
XXXIV. Norske bygninger................ccceeeees 143 
AAV; NOreee “HOVCGREG. ons ose deg emeds sek ee uee 148 
AAAI. Eee SiR BUG oy ws x hc oe we cecinw een wha ohaewes 154 


UIE iar gss anes Wis bt he FOES GE rae Cee sks 274 
MOree-E nase VOCADUIATY os ose ce cc ic tees cee 291 
Eenolish-Norse Vocabulary . 0s iiss ccc ccieeccccncs - 357 
ILLUSTRATIONS 
ae IE EER ae gag Ger are SR 125 
a: Lorangetpe tyr ved Arendal... 2.0.0.6 ck ice ees 126 
PORN. (UIP RUBEOL Soc i poais ia Z's oo 5 v0 soe biee seen a oo ees 127 
BEE RE yey conc vids sp chic sw sles bas swe a tee 128 
NMR SMR ONE corel cin-y cin win bas sss eels pee dices hes 129 
B Hennimesvar tyr, Nordland. ..0. 00. 06. 6s. cece essen. 129 
te PE Oe OP OIATIEL  ooS ovo cw ce es cer ese ene cenes 131 
EI NE ae ae re reer 132 
GIG SISSEKI) t SORNETIOVGED. 0.6. ee see cee nes ctacves 132 
10, smaajenter 1 nationaldragt: . oo... ee ee eee 133 
ee ENE MME gc oh isin b wie ass vay mvs vee’ oe 134 
12 Nedre Vasenden 1 Sdndifjord. .............5066...0., 134 
PAP REE 2 DUIS seria c's oa tile eee c case ee ee ees 136 
Eade VOR til POlGCIONDER. ook ig foes cele c cee tees eae 137 
Tey Var, ae Wed PIGIINEM ok. ies ee ce ee ees 138 
Se De eee Py cas cia es es csc ts ced ens.s 139 
ee rer PEROT ee ns secs e es esc e dec essenes 140 
SR ES GRC RS D1 7) 8; Rl aa 140 
Se OS Oe eats a a I4I 
DOr CIASIE OVER TRINDETING soc coin ce hee c ccc ews eevee 141 
21. Valders, mellem Skogstad og Grindaheim.......... 142 
ee ase TE EEC OUMION oi, 555 divs <0 boos cscs cee cs eeseee 142 
23. Bygd¢g: stavkirke, aarestue, og stabbur.............. 144 
Bar EMOTO COT ONS TOMINANs oo vbr eck ks vec vs ccc cee osecnes 145 
Bo. DPOMIMIE EIN e PPOMOMIOMN: 6a oe oe dees soe c tec ence 146 
26. Sankthanshaugens restaurant...................000- 147 
a7. Frog@nerseterens TeStanrant..< ... 6... ace ccc te ween 147 
ie, IAT) JOUAUS GAte. PVIBTIANIR soso gcse sin wh Soles wee 149 
29. Slottet i Kristiania..... Spa A 2 ie ee ee ap eee 149 
ier ameaei itl AtSie FEA“ StOCCC Es 2 ae ys-kcy voc Cogn ee oe 150 
31. Kristiania, utsigt fra slottet mot fjorden............ I51 
32. Kristiania, utsigt fra Sankthanshaugen.............. 152 
oi eae eS See PSs tare eee ee ae ee 152 
SA PINGS, WANES DETRONSVANEN. i.» .cse.c ce ve deneeesvees 153 


. Bergensbanen ved Gravhalsen.............eeeeseee- 153 


A no ee _- 
> ig 
i ee & 
a ry 


en: 


ue all. or a Wise yn ee 





BEGINNERS’ BOOK IN NORSE. 





LESSON I. 
PRONUNCIATION. 


1. The Norse alphabet consists of the twenty-six 
letters of the English alphabet plus the three vowels aa, 
@, g. Five of these (c, qs W, X, z) have other equiv- 
alents, and are used only in foreign words and names. 


2. Consonants. 


1. The following are pronounced as in English: b, 
a, fh, k, m,n, p, t. 

2. 7 has the sound of y in yes. 

3. g has the sound of g in go; but before i and y, it 
has the sound of Norse /; g is silent before /. 

4. his silent before v and before 7. 

5. Jl has less of the vowel quality in Norse, the tip 
of the tongue being pressed lightly against the root of 
the upper teeth, thus placing the tone more toward the 
front and deadening the resonance. 

6. r is usually formed by vibrating the tongue 
against the ridge of the upper gum. 


_ The pronunciation of r varies in different sections of the 
country, from the uvular r to the trilled r.. It is influ- 


: = | I2 


enced by other consonants, but it is always distinct and is 
never given the modulated quality of the English middle and 
final r. 


7. s has the sound of s in sister. 

8. wv has the sound of vw in very, but pronounced 
with less force. 

9. ¢, g, W, ¥, 2 are used only in foreign words and 
names. 

1. c before the front vowels (e, i, y, 2, ¢) has the sound 
of s, but before the back vowels (a, aa, o, u) c has the 
sound of k, 

2. q is equivalent to k, 

3. Ww is equivalent to Norse v. 

4. x is equivalent to s in beginning a word, and to ks 
medially and at the end of a word. 

5. z is equivalent to s. 


3. Vowels. These are a, aa, e, 1, 0, u, Vv, @, g. 


1. Vowels may be long or short. 

2. Two of the vowels, e and o, admit of a fixed 
change of quality: they may be open or closed (the 
names having reference to the air passage). 


In the following, the English sounds given are not exact 
equivalents. The vowels aa, 0, u require a stronger round- 
ing of the lips in Norse than in English; this places the 
tone more forward and gives less resonance. 


3. Rule: A vowel in an accented syllable is usually 
long except when followed by two consonants. 

Irregular pronunciation will be marked or given in brack- 
ets. A macron denotes long quantity, and a breve or two 
consonants denote short quantity. 

' 4. ahas the sound of ain father: ha, have; hat [hat], 
had. 

5. aa has the sound of a in all: gaa, go; gaat [gaatt], 
gone. 


13 


The letter 4 is often used instead of aa; in this book 4 
is used only as a phonetic sign (§3, 6). 

6. o closed has the sound of o in open: bok, book; 
sort, black. 

0 open [phonetic sign: long, 4; short, 6] has the sound 


of o in or: sove [save], to sleep; for [fdr], for, because. 
7. e Closed, long or short, has the sound of 7 in 


bin: en (c. g.), one; ett (n. g.), one. 

e open [phonetic sign @] has the sound of e in men; 
men [mén], but. This e is usually short; the long sound 
is written @ (§3, 11). 

e in unaccented syllables is short and open, but varies 
somewhat both in quantity and quality; it may be com- 
pared to e in open and to the first e in because. 

e open before r has the sound of e in there: er, is; 
hverken [verken], neither. 

8. i has the sound of ee in seen: skrive, write; min, 
my. . 

9g. «has the sound of o in do: du, you (thou) ; dugg, 
dew. 

10. y has no English equivalent. It corresponds 
to French u and to German ii. (Pronounce ee, pro- 
trude the lips and draw the corners of the mouth for- 
ward and inward). 

II. @ has the same qualities as e except that of 
unaccented e (§3, 7). 


The most common sound of @ is the open (which be- 
comes broad before r). The closed long sound is very com- 
mon in eastern Norway, especially in Christiania. In many 
cases both the open and the closed are permissible. 

Ex.: lese (to read) is pronounced lese or lése; glede 
(joy) is pronounced glede or gléde. 


12. g has the sound of e in her: hgre, to hear; tr 


(short vowel), dry. It is equivalent to German 6 and 
French eu. 


14 


The e in her receives its quality from the position of the 
tongue which curves back at the tip to form the r. In 
pronouncing g, the tongue lies in its natural position, the 
corners of the mouth are drawn inward, the lips slightly 
protruding. This vowel follows the tendency of becoming 
more open when short, and especially before r: sgt (sweet, 
c. g.), long and closed; sgtt (n. g.), short and slightly 
open; dgr (door), short and more open. 


4. Diphthongs. These are ei, ai, gi, au, ot. 


Diphthongs are two vowels pronounced as one syllable. 
Care must be taken to begin and end with the proper vowel 
quality; there will necessarily be formed a series of inter- 
mediate tones. 

I. et begins with open e (§3, 7): nei, no. 

2. at consists of the two vowels pronounced as one 
syllable: mai, May. 

3. gi consists of the two vowels pronounced as one 
syllable: hgi, high. 

4. au begins with a quality of a approaching that 
of @: august’, August. 

5. ot begins with open o: konvoi, convoy. In French 
words oi has the sound of oa (or wa): toilet [toalét’], 
toilet. 

STRESS. 


5. In native words the stress usually falls on the 


first syllable. 


1. Words with the prefixes be—, ge—, and er— 
usually take the stress on the syllable following: bestil’- 
ling, order; gevinst’, prize; erfa’ring, experience. 

2. Words adopted from Latin and French take the 
stress on the last syllable: student’, present’ [presang’ ], 
gestikulation’ [—sjon]. 

3. Verbs ending in —ere take the stress as follows: 
stude’re, to study; stude’rer (pres. tense); studer’te 


15 


(past tense); studert’ (perf. participle). Other ex- 
amples similarly inflected and stressed: kultivere, eksami- 
nere, producere, multiplicere, servere. 


MUSICAL ACCENT. 


6. In addition to stress there is musical accent. 
This accent is simple and composite. Simple musical 
accent consists of a uniformly rising inflection; com- 
posite musical accent consists of a falling inflection on 
the stressed syllable and a rising inflection on the rest 


of the word. 


1. Words of one syllable take the simple musical 
accent: gul, yellow; god [go], good; lang, long. 

2. Words of more than one syllable usually take 
the composite musical accent (indicated by the grave 
accent): sko‘le, school; le‘rer, teacher. 


There are exceptions to these preliminary statements re- 
garding stress and musical accent. Further statements will 
be made from time to time and a somewhat detailed discus- 
sion given in the Appendix. 

Musical accent is in reality the melody that characterizes 
the language. Its mastery is difficult, depending as it does 
upon a good ear and ability to imitate. Both instructors and 
students should give this subject the most serious attention. 

Remember: Acute accent (’) indicates simple musical 
accent, and the grave accent (‘) indicates composite musical 
accent.. 


CONVERSATION. 
1. Gaar du paa skole? 1. Do you go to school? 
2. Ja, jeg [jei] gaar paa 2. Yes, I go to school. 
skole. | 
3. Hvad [va] gjgr [jgr] 3. What do you do at 
du paa skolen? school (the school) ? 


4. Jeg lerer norsk. I am learning Norse. 
5. Lerer du at [aa] tale Do you learn to speak 
norsk? Norse? 


Si 


16 


6. Nei, ikke éndda. 6. No, not yet. 

'7, Hvad lerer du da? 7. What do you learn, 
then? 

&. Jeg lerer at lese norsk, 8. 1 learn to read Norse. 

9. Er det [de] lét at lere 9. Is it easy to learn 


norsk? Norse? 
10. Ja, det er ndk’saa let. 10, Yes, it is quite easy. 


Observe: 1. That the following words have composite 
musical accent ($6, 2): skole, lere, tale, ikke, endda. 

2. That noksaa has simple musical accent although it has 
more than one syllable (86, 1). 

3. That in jeg, eg is equivalent to ei (84, 1). This is the 
case in many words: egn, region; tegn, sign; regn, rain; 
tegne, to draw; regne, to rain. 

4. That h before v is silent ($2, 4), and that g before j 
is silent (82, 3). 

5. That the sign of the infinitive at is pronounced aa. 
Very important! 

6. That in det, t is silent and e has the open sound (83, 7). 

7. That in questions the verb comes before the subject. 
Forms like the English “Do you go” and “Are you going” 
are never used in Norse. 

8. Review the paragraphs on vowels and determine which 
vowels are long, short; point out closed e, open e; closed 
0, Open oO, 


LESSON II. 
NOUN. 


7. Nouns have number, gender, and case. 


1. Number. There are two numbers: singular 
and plural. 

a.—Some nouns have the same form in both num- 
bers: brev, letter or letters; ord [or], word or words. 

b.—Some nouns form the plural by endings. Some 
add -e: sing. dag (day), pl. dage; some add -r: sing. 
uke (week), pl. uker; some add -er: sing. maaned 
(month), pl. maaneder, > 


17 


c.—Some nouns form the plural by changing the 
root vowel of the singular: mand—mend, man—men. 

d—Some nouns form the plural by changing the 
root vowel and taking a plural ending: haand—hender, 
hand—hands; bok—bgker, book—books. 


1. In the vocabularies the plural form will be indicated 
after the singular of the word either in full or as follows: 


OSS Sg BE Se ee eae en ee oe brev,—. 
Class b, by a dash + ending.................. dag,—e. 
Class c, by a dash with two marks............ mand, *. 


Class d, by a dash with two marks + ending..haand, “er. 


2. In many cases the final consonant of the singular is 
doubled when the plural ending is added. In such cases 
the added consonant will be given with the ending. 

3. Notice that o changes to g (bok—b¢gker), that a 
changes to 2 (mand—mend), and that aa changes to 2 
(haand—hender). 


2. Gender. There are two genders: meuter and 
common. 

3. Case. There are two cases: nominative and 
possessive. 

a.—The possessive is formed by adding -s to the 
nominative: nom. bok, poss. boks. 

b.—When the nominative ends in -s, -’s is added: 
nom. Hans, poss. Hans’s. 

Note 1.—We might speak of three cases from the point 
of view of syntax: subjective, objective, and possessive. But 
there is no inflection of the noun for the objective case; the 
same form of the noun is used as subject and object. 

Note 2.—The possessive is used more extensively in Norse | 
than in English. English expresses possession with the 
preposition “of” in many cases where Norse requires the 
possessive case; Ukens dage, the days of the week. 


18 


ARTICLE. 


8. There are two articles used with the noun, the 
indefinite article corresponding to a and an, and the 
definite article corresponding to the. | 


1. The indefinite article is used in the singular 
only, and agrees with the noun in gender. The common 
gender (c. g.) form is en, the neuter gender (n. g.) 
form is et. 


Common gender. Neuter gender. 
en mand [mann], a man. et barn, a child. 
en kvinde [kvinne], a woman. et brev, a letter. 
en dag, a day. et aar, a year. 


Note.—The article is not used with nouns denoting a per- 
son’s profession or occupation when such nouns are unmodi- 
fied and follow the copula: Han er lerer (He is a teacher). 
But when the noun is modified, the article is used: Han er 
en dygtig [dygti] lerer (He is an able teacher). Other 
examples: Han er farmer, Han er advokat’ (lawyer). 

2. The definite article (postpositive article; see §17) 
is added to the noun as an ending; it agrees with the 
noun in number, and with the singular of the noun in 
gender. 


DEFINITE ARTICLE. 


singular c. g.: —en. plural: —ene (—ne). 
singular n. g.: —et [€]. 
Singular. 

Common. gender. Neuter gender. 
manden, the man. brevet, the letter. 
dagen, the day. aaret, the year. 

Plural. 
mezendene, the men. brevene, the letters. 
dagene, the days. aarene, the years. 


Note.—The postpositive article offers considerable diffi- 
culty to the English-speaking student. Bear in mind that 


19 


this article comes after the noun as a suffix and is inflected 
for agreement in number and gender. Ls 

3. Nouns in the possessive case used with the 
definite article (postpositive) take the sign of possess- 
ive (-s) after the article: mandens; dagens; brevets, 
etc. | 

4. The ¢ of the neuter article is silent except be- 
fore the possessive -s and in cases of special emphasis. 

5. In the singular the musical accent is not affected 
by the addition of the postpositive article, although the 
word thus comes to have more than one syllable: brev, 
brevet [brev’e]; aar, aaret [aar’e]. The plural, with 
few exceptions, takes the composite musical accent; 
brev ‘ene, aar‘ene. 7 


DECLENSION. 
Singular. Plural. 
Indefinite. 
nom.: en mand [mann] mend [menn] 
poss.: en mands [manns] mends [mznns] 
Definite. 
_nom.: manden [man’nen] mzndene [mzn‘nene] 
poss.: mandens [man’nens] mendenes [mzen‘nenes] 
Indefinite. 
nom.: en kvinde [nn] kvinder 
poss.: en kvindes kvinders 
. Definite. 
nom.: kvinden kvinderne 
poss.: kvindens kvindernes 
Indefinite. 
nom.: et aar aar 
poss.: et aars aars 
2 Definite. 
nom.: aaret [aa’re] aarene [aa‘rene] 


poss.: aarets [aa’rets] aarenes [aa‘renes] 


20 


Note 1.—Notice that in mand and kvinde, nd=nn. This 
is a general rule with but few exceptions. 

Note 2.—Words that end in e, add only n or t for the 
postpositive singular. 

Note 3.—haand and bok have simple musical accent also 
in the plural [hend’er, bgk’er]. 

Note 4.—As the possessive case is regular (adding s to 
the nominative), it will be sufficient to drill on the nominative 
only: en mand, mzend; manden, mendene. 

Drill—1. Decline the common gender nouns dag, uke, 
maaned, giving the English equivalent with each form. 

2. Decline the neuter brev, giving pronunciation and Eng- 
lish equivalent of each form. 


CONVERSATION, 

1. Hvad lerte vi igaar’? 1. What did we learn yes- 

terday ? 

2. Vi lerte mange ord 2. We learnt many words 
[or] og [6] setuinger. and sentences. 

3. Er léksen til idag’ let 3. Is the lesson for today 
eller vanskelig [—1i]? easy or difficult? 

4. Leksen vi har idag er 4. The lesson we have to- 
vanskelig. day is difficult. 

5. Var leksen vi hadde 5. Was the lesson we had 
igaar, vanskeligere end yesterday more diffi- 
denne lekse? cult than this lesson? 

6. Nei, jeg tror leksen vt 6, No, I think the lesson 
hadde igaar, var lettere we had yesterday was 
end [én] dénne. easier than this. 

7. Hvad er det sim er 7, What is it that is dif- 
vanskelig 1 denne lek- ficult in this lesson? 
sen? 

8. Det er dén bestém’te 8. It is the definite ar- 
artik’el. ticle. 

9. Hvor’for er den be- 9. Why is the definite ar- 
stemte artikel saa van- ticle so difficult? 
skelig? 

10. Férdi den er ikke lik 10. Because it is not like 
den éngelske bestemte the English definite ar- 


artikel. ticle. 


21 


Drill——Memorize the following declensions (nominative) 
and give the equivalent of each form in English. (These 
words have all been used as examples.) 

1. en skole, skolen, skoler, skolerne. 

2. en lekse, leksen, lekser, lekserne. 

3. et ord, ordet, ord (pl.), ordene. 

4. en student’, studenten, studenter, studenterne. 

5. en present [presang’], presenten, presenter, presen- 
terne. 

6. en artik’el, artik’elen, artik’ler, artik’lerne. (Notice 
the omission of e before 1 in the plural, also the simple 
musical accent throughout, which is common in words of 
foreign origin.) 


LESSON III. 
PERSONAL PRONOUNS—VERB. 


9. Personal pronouns with present tense of 


at [aa] ha, to have. at vere, to be. 
Singular. 
jeg [jei] har, I have. jeg er [er], I am. 
du har, you have. _ du-er, you are. 
han har, he has. han er, he is. 
hun [hunn] har, she has. hun er, she is, 
den [dén] har, it has. den er, it is. 
det [dz] har, it has. det er, it is. 
Plural. 
vi har, we have. vi er, we are. 
de [di] har, you have. de er, you are. 
de [di] har, they have. de er, they are. 


1. The verb is not inflected for person and number, 
one form being used throughout the tense. 

2. The simple tense in Norse expresses the sim- 
ple, the progressive, and the emphatic forms of the 
English: Jeg leser =I read, I am reading, I do read. 

3. Second person plural has two forms, de and J. 


22 


The latter is falling out of use, but is common in liter- 
ature. 

4. Third person singular has two forms for it: 
den, common gender, and det, neuter gender. Det is 
used as impersonal subject (Det regner, it rains) and 
as introductory subject (Det er blit sagt at — —, it has 
been said that — —). 


WORD ORDER. 


10. There are two kinds of word order, the nor- 
mal and the inverted. In the inverted order the 
verb comes before the subject. 


1. As in English, questions have the inverted or- 
der: Leser han? Is he reading? 

2. Unlike the English, Norse has the inverted or- 
der whenever a sentence or’ clause begins with a part 
of the predicate. By part of a predicate is meant (a) 
an adverb, (b) adverbial phrase, (c) adverbial clause, 
(d) predicate (attribute) complement, (e) direct ob- 


ject, (f) indirect object. 


a.—Nu leser han. 

b.—Paa bordet |bo’re] laa 
der en bok. 

c.—Da han aapnet boken, 
fandt han et brev. 

d.—Lereren var det som 
hadde lagt brevet i bo- 
ken. 

e.—Brevet hadde han lagt 
1 boken. 

f—Mig gav han et kort. 


Now he is reading. 
On the table lay a book. 


When he opened the book 
he found a letter. 
The teacher it was who 

had placed (laid) the 
letter in the book. 
The letter he had sagen in 
the book. 
To me he gave a card. 


CONVERSATION. 


1. Nu har vi en ny lekse. 
Er den vanskelig? 
2. Net, den er meget let. 


1. Now we have a new 
lesson. Is it difficult? 
2. No, ‘it is very easy. 


10. 


If. 
I2. 


NO OR Ne re) eB ee 


. Var leksen for lang? 


. Nei, den var nok’saa 


kort. 


. Liker de korte lekser? 


Ja, vi liker korie lekser 
bedre end lange. 


. Hvad handler leksen 


om idag? 


. Den handler om pro- 


no’mener, 

Hvilke pronomener har 
de lert idag? 

Vi har lert pronome- 
nerne jeg, du, ham 
(etc.). 

Hvad er et pronomen? 
Et pronomen er et ord 
brukt isteden for et 
substantiv’. 


23 


\O © 


Io. 


rt. 
12. 


. Was the lesson too 


long? 


. No, it was quite short. 


. Do you like short les- 


sons? 


. Yes, we like short les- 


sons better than long 
ones. 


. What does the lesson 


treat of today? 


. It treats of pronouns. 
. Which pronouns have 


you learnt today? 
We have learnt the 
pronouns (etc.) 


What is a pronoun? 
A pronoun is a word 
used instead of a noun. 


Drill_—1. Form a simple sentence and change it by using 


various personal pronouns as subjects. 


(ten or more). 


2. Review the words used and form original sentences 


LESSON IV. 
DECLENSION OF PERSONAL PRONOUNS. 


II. 


Personal pronouns have three cases: nomi- 


native, possessive, objective (accusative). 


Nominative Possessive 
Ist person: 
s.— jeg, I. min, my, mine. 


pl.— vi, we. 


2nd person: 


s.— du, you (thou). 


pl.— de, you. 


vor, our, ours. 


din, your (thy), | 
yours (thine). 
deres, your, yours. 


Objective 


mig, me. 
os, us. 


dig, you. 


dere, you. 


24 


grd person: 


s.— han, he. hans, his. ham, him. 
“ hun, she. hendes, hers. hende, her. 
“ den, it. dens, its. den, it. 

+ de * dets, “ det, “ 
pl— de, they. deres, their. dem, them. 


Note.—1. Observe carefully the pronunciation: jeg [jei], 
de [di], han [han], hun [hunn], den [dén], det [dz], min 
[min], vor [vaar], din [din], mig [mei], os [6s], dig [dei], 
dere [de‘re], ham [ham], hende [hénne], dem [dém]. 

2. Second person plural I (see §7, 3) has the objective 
e’der and possessive eders. 

3. det is pronounced de, but dets retains the sound of t. 

4. Min, din, and vor do not properly belong to this de- 
clension. They are possessive pronouns, but used as pos- 
sessive cases of the corresponding personal pronouns. 


POSSESSIVE PRONOUNS. 


12. The possessive pronouns are min, din, sin, 
vor. These are inflected for agreement in number and 
gender. They agree with the noun modified, whether 
it be expressed or understood. 


Singular. Plural. 

c g. n. g. either gender. 
min bok. mit brev. mine bgker og brev. 
din bok. dit brev. dine b¢ker og brev. 
sin bok. sit brev. sine béker og brev. 
vor bok. vort brev. vore béker og brev. 


1. Sin is a reflexive. It is used in place of the 
3d pers. poss. when the possessor is the same as the 
nearest subject. 


1. Han leste sin bok (sit He read his book (his let- 
brev). ter). 

2. Han leste sine bpker He read his books (his let- 
(sine brev). ters). 


25 


3. Hun leste sin bok (sit She read her book (her let- 
brev). ter). 

4. Hun leste sine bgker She read her books (her 
(sine brev). letters). 

5. De leste sin bok (sit They read their book (their 
brev). letter). 

6. De leste sine bgker They read their books 
(sine brev). (their letters). 


a.—Notice that this possessive pronoun is not inflected 
according to the number and gender of the subject, but 
according to the number and gender of the word modified. 

b.—When the possessor (3rd person) is not the same as 
the subject, the possessive case form of the personal pronoun 
is used. 

1. Hun leste (read) hans brev. 

2. Han leste hendes brev. 

3. Han tok hans bok. 

4. De tok deres bok. 

Notice that this distinction between the use of the re- 
flexive (sin, sit, sine) and the possessive case forms of the 
personal pronoun (3d person) avoids ambiguity. In the sen- 
tence “The boy took his hat,” the possessive “his” does not 
indicate whether the hat belongs to the boy or to some one 
else. But in the Norse sentence “Han tok sin hat,” the 
reflexive sin shows that the hat belongs to the boy; that 
is, the possessor is the same as the subject. And in the 
sentence “Han tok hans hat,” the possessive case form hans 
shows that the hat belongs to some one else. 


2. When a word denoting possession comes after 
the noun, the noun takes the postpositive article: Han 
tok hatten sin; Han tok hatten hans. 


Drill_—_1. Change each of the sentences in sections 1 and 
b to this word order (word denoting possession after the 
noun). 

2. Use each of the pronouns of the 1st and 2nd persons 
in each of sentences 1 and 2 in section 1, being careful to use 
the right words to denote possession. 


VOCABULARY. 


Note.—For system used in indicating plural, see $7. 
Gender is indicated by the indefinite article (§8, 1), 


en lerer, —e, teacher; in- 
structor. 

en elev’, —er, pupil, student. 

en lekse [lékse], —r, lesson. 


hadde, had. 

skrev, wrote. 
ut’taler, pronounces. 
ut’talte, pronounced. 


en tavle, —r, slate. gav, gave. 
en vegtavle, —r, [vég, wall], tok, took. 
blackboard. s6m (rel. pro.), who, which, 
en sxtning, —er, sentence. that. 
papir’, n. g., paper. paa, on. 
lerer, learns; teaches. saa, then. 
lerte, learned (past tense). mé€n, but. 


var, was or were. 


Note.—The past tense ending -te does not change the 
quantity of the root vowel; if long in the stem, it remains 
long also after the second consonant t is added. 


READING. 


Jeg leser i min bok, og du leser i din. Vi leser i 
vore bgker. Han leste ikke, men han skrev i boken sin. 
Hun skrev ikke i sin bok, men hun leste i den. 

Lzreren skrev et ord paa vegtavlen, og eleverne ut- 
talte det. Det var ordet papir. Han gav eleverne papir, 
og paa det skrev de ordene som han uttalte. De skrev 
ordene i linjer, gav ham papirerne, og han leste dem. 

Lezreren gav os en lekse paa to sider (two pages 
long). Jeg lerer min, du lerer din, og hun lerer sin. 
De skrev sine ord og leste sine lekser; men bgkerne? 
sine leste de ikke. 


Note 1.—The adverbial phrase paa det causes the inverted 
order skrev de (§10, 2, b). 

Note 2.—In this clause the object is placed first, hence 
the inverted order leste de (810, 2, e). 


27 


COMPOSITION. 


1. I wrote him a letter. 2. He wrote me a let- 
ter. 3. I am reading his letter and he is reading mine. 
4. We are reading our letters. 5. He took his (own) 
book. 6. He took his (another’s) book. 7. Our 
teacher gave us our lessons. 8. He pronounces the 
words and we write them on the blackboard. 9. The 
students learned their sentences and wrote them on 
paper; the teacher read them. 10. They were writing 
letters; he wrote his and she wrote hers. 11. They 
read their lessons; he read his and she read hers. 12. I 
gave you (sing.) paper and you wrote your lessons on 
it. 13. I gave you (pl.) paper and you wrote your les- 
son on it. 14. He wrote his sentence on his paper. 
15. She wrote a letter on her paper. 16. I gave them 
paper and they wrote their lesson on it. 


LESSON V. 
DEMONSTRATIVE PRONOUNS. 


13. The demonstrative pronouns are denne 
(this), den (that), and hin (that, yonder). ‘These 
pronouns agree with the noun in number, and with 
the singular of the noun in gender. 


Singular. Plural. 
g., dénne, this 
. g., détte, this 


g., dén, that . ai 
. g., det [de], that é [di], those 


g., hin, that (remote) 
. g. hint, that (remote) 

1. The demonstrative hin (hint, hine) is not com- 
monly used except in elevated style. It refers te 


disse, these 


hine, those (remote) 


po paABOA 


28 


that which is remote in time and space; it also refers 
to something previously mentioned. Denne og hin are 
sometimes used in the sense: the latter, the former. 

2. The demonstrative den (det, de) is identical 
in form with the personal pronoun, 3d person, common 
gender (§9, 4). When this demonstrative is used sub- 
stantively, it can be distinguished from the personal 
pronoun by means of its stronger emphasis: DEN var 
god, That was a good one; Den var god, It was good 
(a good one). When the demonstrative is used ad- 
jectively, there is no cause for confusion. 

3. When the noun comes after the copula and the 
demonstrative comes before the copula, there is no 
agreement in gender; the neuter only is used: Dette er 
en lang lekse. (Compare: Denne lekse er lang.) In the 
case of a plural noun either the neuter singular or the 
plural may be used: Dette er lange lekser; Disse er 
lange lekser. The neuter is used most. 

Drill—1. Use each of the demonstrative pronouns with 
the following common gender nouns, giving (1) singular, 
(2) plural: bok, mand, kvinde, dag, uke, maaned, lekse, lerer, 
elev. 

2. Use each of the demonstrative pronouns with the fol- 


lowing neuter gender nouns giving (1) singular, (2) plural: 
brev, aar, barn (pl. barn or bgrn). 


14. Adjectives have two declensions, the strong 


and the weak. 


1, In the strong declension the adjective agrees 
with the noun in number, and with the singular of the 
noun in gender. 

a.—Singular common gender is uninflected: lang. 


b.—Singular neuter gender adds t: langt. 
c.—Plural, either gender, adds e: lange. 


2. In the weak declension both genders and num- 


29 
bers have the same form (the plural form): sing. c. g., 
lange; sing. n. g., lange; pl., lange. 


Note.—There are some irregularities in forming the 
neuter and the plural; these will be taken up later. 


STRONG DECLENSION. 


Singular. Plural. 
I. c. g., en lang lekse lange lekser 
n. g. et langt brev lange brev 

2. c. g, en stor bok store bgker 


n. g., et storthus (house) store hus 


3. c. g. en varm dag varme dage 
n, g., et varmt verelse varme verelser 
(room) 


Drill—1. Give the strong declension of the following ad- 
jectives. (Model: lang—langt—lange): ny, new;sterk, strong; 
svak, weak; kold [kdll*], cold; het, hot; hel, whole; rund 
[runn], round; ung, young; bred? [bre], broad; smal, narrow. 

Note 1.—d is assimilated with 1 to form Il. Similarly 
d is assimilated with n to form nn (exceptions). 


Note 2.—d is silent, but may be pronounced when plural 
e is added. 


15. The strong forms are employed when the 
_adjective is used (a) as a predicate adjective, and 
(b) as an attributive modifier of a noun not preceded 
by any other limiting word. 


1. a.—Dagen er lang. 4. a—Dagene er lange. 
b.—Det er en lang dag. b. Jeg skriver lange 
2. a.—Brevet er langt. brev., 
b.—Det er et langt brev. 5 a—Husene er store. 
3. a.—Huset er stort. b.—Vi har store hus. 


b.—Det er et stort hus. 


Drill.—1. Use the adjective varm (warm, hot) in examples 
I and 3. : 
2. Use the adjective hvit (§2, 4) in examples 3 and 5. 


3. Form original sentences using adjectives given in Drill 


under Strong Declension (§14). 


16. The neuter forms of most adjectives are 


used as adverbs. 


Adjective. 
Cu n. g. 
lang langt 
hgi (high) hgit 


god [go], (good) 


godt [gédt] 


Adverb. 


langt, far 
hgit, highly, loudly 
godt, well. 


VOCABULARY. 


et blad [bla], —, leaf. 

en side, —r, page. 

et ord [or], —, word, 

en bokstav’, —er, letter (of 
the alphabet). 

en linje, —r, line. 


et sprog [sprig], —, lan- 
guage. 

en klasse, —r, class. 

papir’, n. g., paper (sub- 
stance). 


et papir’, —er, (a) paper. 
klar, clear. 
mange, many. 


meget, n. g., much. 

sent, late (adj.: sen). 
ganske (adv.), quite. 
hver [ver], c. g., each. 
hvert, n. g., each. 
lenger, longer. 

lét (pl. létte), light, easy. 
fgrste (weak form), first. 
sorte (pl.), black. 


saa, so. 
- paa, on. 
sdm (rel. pronoun), who, 
which, that. 


for, because. 


READING. 


En bok bestaar’ av (consists of) mange blad. Hvert 
blad har to sider, og hver side har mange linjer og ord. 


Bokstaverne er sorte; men papiret er hvitt. 


Det er let 


at lese i en ny bok, for da er ordene klare. 
Denne lekse er ganske lang. Den er lenger end 


leksen vi hadde igaar. 
lekser i et nyt sprog. 


Der er mange elever i klassen. 


Det er ikke let at lere lange 


En ung gut kom 


idag. Han kom sent, for han hadde saa langt at gaa. 
Dette er hans fgrste dag paa skolen. 


31 


LESSON VI. 
DEFINITE ARTICLES. 


17. There are two definite articles: the preposi- 
tive placed before adjectives, and the postpositive 
added as a suffix to the noun. Both articles agree 
with the noun in number and with the singular of the 
noun in gender. 

Singular. Plural. 


Prepositive Article. 
c. g., dén, the de [di], the 
n. g., det.[de], the 
Postpositive Article. 
g., —en, the —ene [—ne], the 
n. g., —et [é], the 


Sy 


Note.—Both definite articles are derived from demon- 
strative pronouns. The prepositive article is identical with 
the demonstrative pronoun den (det, de) except that the 
demonstrative pronoun takes a strong emphasis and the 
prepositive article is not emphasized. The postpositive 
article is derived from the demonstrative pronoun hin (hint, 
hine). In Old Norse this demonstrative was added to the 
noun as the article is now. 


18. After the prepositive article the adjective 
takes the weak or definite form. 


Note.—Review $14. For convenience the weak declension 
form of the adjective is called the definite form, as it is 
used with nouns used definitely. (See §19.) 


Singular. Plural. 
1. den lange lekse de lange lekser 
2. det lange brev de lange brev 
3. den nye bok de nye bgker 
4. det nye hus de nye hus 
5. den unge mand de unge mend 
6. det hvite papir de hvite papirer 


32 


Drill—1. Change each example to the indefinite use of 
the noun, using the proper form of the indefinite article 
(88, 1) and the proper strong form of the adjective ($14). 

2. Give all the nouns used in the examples, both singular 
and plural, with the postpositive articles and without the 
adjectives. 

3.:-In colloquial language, and to a great extent in 
literary language, both the prepositive and the postpositive 
articles are used. Give the examples as they are, adding the 
proper form of the postpositive article: den lange leksen, etc. 


19. Summary. The weak form of the adjective 
is used (1) in direct address, (2) after the prepositive 
article, (3) after a demonstrative pronoun, (4) after 
a possessive pronoun, (5) after a personal pronoun in 
the possessive case, and (6) after a noun in the 
possessive case. 

1. Direct'address: kjere vén, dear friend. 

2. Prepositive article (§17, §18): an nye bok, the 
new book. 

3. Demonstrative pronoun (§13): denne nye bok, 
this new book. 

4. Possessive pronoun (§12): min nye bok, my 
new book. 

5. Pronoun in possessive case (§11): hans nye bok, 
his new book. 

6. Noun in possessive case (§7, 3): guttens nye 
bok, the boy’s new book. 

Note.—In colloquial language, and to a great extent in 
literary language, the postpositive article is used with a noun 
modified by a demonstrative pronoun. 

Drill—1. Change the modified nouns from singular to 
plural and observe carefully which of the modifying words 
undergo inflectional changes. (Plural of ven is venner.) 

2. Substitute brev for bok and use both singular and 
plural. Vary this exercise by using other nouns and ad- 


jectives. 
3. Use other possessives in examples 5 and 6, 


33 


20. Both strong and weak forms of adjectives 
may be used as nouns. 


1. Some adjectives have become pure nouns and 
are inflected as nouns: et onde (adj. ond, bad, evil), 
ondet, onder; det onde, de onde. These forms all take 
the possessive. | 

2. Most adjectives used as nouns can not take the 
postpositive article and are not inflected in the plural as 
nouns, but as adjectives: en blind (blind person), de 
blinde (the blind people); en blinds, den blindes, de 
blindes. 


Note.—Adjectives used as nouns may be modified by 
other adjectives: den stakkars blinde, the poor blind (man). 


VOCABULARY. 


Explanation.—An r after the adjective indicates that it is 
inflected regularly (see ny, hvit). Irregular adjectives have 
the common gender singular given, the neuter singular is 
given or indicated in the first space following, and the plural 
is given or indicated in the second space following. A dash 
represents the given form. Thus, in sort the neuter is like 
the common gender, and in blaa the plural is like the singu- 


lar common gender. 


Nouns with the plural ending given as —e(r) omit the r 


‘in the plural definite: hattene. 


en skole, —r, school. 

en hat, —te(r), hat. 

en hanske, —r, glove. 

et hjém, —, home. 

hjemme, at home. 

paa skolen, at school. 

kridt, n. g., chalk. 

at [aa] gaa, to go. (at gaa 
paa skole, to go to school, 
to attend —). 

gaar, pres. tense of at gaa. 

tar, pres. tense of at ta, to 
take. 

gik, past tense of at gaa. 


ny, r, new. 
hvit, r, white. 
sort, —, —e, black. 


blaa, —t, —, blue. 

man, indefinite pronoun: one, 
they. 

meget, much. 

der (adv. of .place and ex- 
pletive), there. 

uten, without. 

til, to. 

om [omm], about; concern- 
ing. 

at skrive, to write, 


34 


READING. 


Jeg har en ny hat og nye hansker. Jeg tar min 
nye hat og mine nye hansker og gaar paa skolen. Der 
lerer vi (§10, 2, a) at lese og skrive norsk. Vi lerer 
lekserne hjemme. Paa skolen leser vi ($10, 2, b), og 
skriver paa vegtavlen eller paa papir. Der er mange 
nye ord at lere. Vi skriver de lange ord; men de korte 
lerer vi uten at skrive (without writing) dem. 

Paa skolen er der (§10, 2, b) store vegtavler. Vzeg- 
tavlerne er sorte. Paa vegtavlen skriver man med 
kridt. Kridtet skriver hvitt paa den sorte vegtavle; 
men blyanten skriver sort paa det hvite papir. Blekket 
som man skriver paa hvitt papir med, er sort eller blaat. 
Paa blaat papir skriver man med hvitt blek. 

Han skrev et langt brev. Det var et brev paa (con- 
sisting of) mange sider. Det var om skolen han skrev. 
Han skrev om de lange lekser, om sin nye lerer, og de 
nye elever som gik paa skolen. 


COMPOSITION. 


1. He has my new hat. 2. He took his hat, his 
books, and his new gloves. 3. They went home and 
learned their lessons. 4. She had a long letter to 
write. 5. She wrote long letters about the school and 
the new students. 6. At school [on the school] we 
have new blackboards. 7. On blackboards we write 
with white chalk. 8. The chalk writes white on the 
blackboard. 9. We go to school. There we read 
(§1ro, 2, a) our lessons; but we learn them at home. Io. 
Are you (s.) reading? Do you (pl.) read? I was 
reading. I read. 11. The glove, the new glove, my 
new gloves. 12. A word, a new word; the word, the 
new word, 


a6 


LESSON VII. 
CONJUGATION—SIX TENSES. 


21. The principal parts of a verb are: infinitive, 
at lese; present tense, leser; past tense, leste; and 
perfect participle, lest. 


Other examples: 


Infinitive: at ha at vere at skrive 
Present tense: har er skriver 
Past tense: hadde var skrev 
Perfect participle: hat veret skrevet 


As time is divided into present, past, and future, so the 
corresponding tenses are spoken of as present tense, past 
tense, and future tense. In the case of a verb denoting 
action as at lese (to read), the present tense (leser, reads) 
denotes the action as going on in present time, the past tense 
(leste, read) denotes the action as going on in past time, 
and the future (skal lese, shall read) denotes the action as 
going on in the future. These tenses are called simple or 
primary tenses. 

But a verb may also denote action completed in the 
present, in the past, or in the future. This requires the cor- 
responding perfect tenses. Present perfect (har lest, have 
read) denotes that the action is completed now, past perfect 
(hadde lest, had read) denotes that the action was com- 
pleted at some time in the past, and future perfect (skal ha 
lest, shall have read) denotes that the action will be com- 
pleted at some time in the future. These tenses are spoken 
of as compound or secondary tenses. 


SIX TENSES—INDICATIVE. 


Infinitive: at lese, to read. (Other principal parts, 


see §21.) 
present: Jeg laser I read (am reading) 
past: “ leste “read (was reading) 
future; “ skal lese “ shall read (be reading) 


36 


pres. perf.: Jeg har lest I have read (been reading) 


past perf.: “ hadde lest “had read (been reading) 

fut. perf.: “ skal ha lest . “ shall have read (been read- 
ing) 

Infinitive: at skrive, to write. (Other prin. parts, §21.) 

present: Jeg skriver I write 

past: “ skrev “ wrote 

future: “ skal skrive “ shall write 


“cc 


pres. perf.: har skrevet have written 
past perf.: “ hadde skrevet “had written 
fut. perf.: “ skal ha skrevet “ shall have written 


Infinitive: at vere, to be. (Other prin. parts, §21.) 


present: Jeg er I am 

past: i Vat “ was 

future: “ skal vere “ shall be 

pres. perf.: “ har veret [vert] “ have been 

past perf.: “ hadde veret “had been 

fut. perf.: “skal ha veret “ shall have been 


Infinitive: at ha, to have. (Other prin. parts, $21.) 


present: Jeg har I have 

past: “ hadde “had 

future: “ skal ha “ shall have 
pres. perf.: “ har hat “ have had 

past perf.: “ hadde hat “ had had 

fut. perf.: ‘“ skal ha hat “ shall have had 


Suggestion: Copy the conjugations in parallel columns; 
underline the principal parts of each verb; then compare the 
forming of the tenses, especially the future and the perfect 
tenses. What auxiliary is used to form the future? Past 
perfect? Future perfect? 


22. Analysis of the six tenses, indicative mode. 


1. The present tense consists of an inflected form 
of the verb, usually the infinitive +r: leser, skriver. 
Exception, er. 

2, The past tense consists of an inflected form of 


37 


the verb, either a tense ending (/es+te) or a change 
of the root vowel (skrev). 

3. The future tense consists of the infinitive with 
skal (or vil) as auxiliary: skal lese, skal skrive. 

4. The present perfect tense consists of the perfect 
participle of the verb and the present tense of at ha as 
auxiliary: har lest, har skrevet. 

5. lhe past perfect tense consists of the perfect 
participle of the verb and the past tense of at ha as 
auxiliary: hadde lest, hadde skrevet. 

6. The future perfect tense consists of the perfect 
participle of the verb and skal ha as auxiliaries: skal ha 
lest, skal ha skrevet. 


Drill_—1. Review paragraph 11. Conjugate the verbs given 
above with each of the personal pronouns as subject. 

2. Make complete sentences of the given verbs, selecting 
suitable subjects, objects, predicate adjectives, and other 
modifiers. Employ each tense in succession with the rest 
of the sentence unchanged except where changes are neces- 
sary to make sense . 


Note 1.—As in English the present tense is often used 
in a future sense. Ex.: Gaar du snart? Are you going soon? 

Note 2.—As Norse does not use an auxiliary equivalent to 
do, questions like “Does he write?” must be changed to 
“Writes he?” before translating. 

Note 3.—Verbs denoting change of place or condition 
generally take the verb at vere as auxiliary to form the 
perfect tenses: er kommet, has (is) come; var reist, had 
(was) gone. 


23. Word order. In the inverted order the 
auxiliary comes before the subject, and the main verb 
after the subject. In the future perfect tense the sub- 
ject comes after skal or vil. 

Note.—See $10. As word order offers considerable diffi- 


culty to beginners, the subject should be given the most 
careful attention. 


38 





a.—Nu har han lest en ny Now he has read a new 
bok. book. 

b.—I boken har han lert He has learnt many new 
meget nyt. things in the book. 
c.—Naar du kommer hjem, When you come home, I 
skal jeg vise dig noget shall show you some- 

nyt. thing new. 


d.—Varmt har det veret It has been warm all day. 
hele dagen. 
e-—Pengene skal du ha You shall have received the 


faat for klokken tolv. money before twelve 
o'clock. 
f.—Mig har han git en ny He has given me a new 
bok. book. 
24. Rules. 
1. Most nouns ending in -el, and -er, drop e before 
the plural ending -e and -er: sgster + e = spstre; 


onkel + er = onkler. 

2. Adjectives ending in -el, -en, -er, drop e before 
the plural ending -e: simpel + e = simple; egen +e 
= egne. 

3. Adjectives ending in -el, -en, -er preceded by 
double consonant, drop both e and second consonant be- 
fore plural ending e: gammel + e = gamle; vakker + 
e = vakre. 


VOCABULARY. 
en familie [fami’lie], —r, en datter, dgt’re, daughter. 
family. et barn, — (bgrn), child. 
en far (or fader, pl. fedre, en sgster, sgstre, sister. 
ancestors), father. en bror (or broder), brgdre, 
en bedstefar [béstefar], brother. 
grandfather. séskende (pl.), collective for 
en mor (or moder), mgdre, brother and sister (without 
mother. regard to number). 
en bedstemor, grandmother. s¢skendebarn, —bgrn, cousin 
forel’dre, parents (no sing- (either sex). 


ular except far and mor). en fet’ter, —e, cousin (man). 
oedsteforeldre, grandparents. en kusi‘ne,—r, cousin (wom- 
en sgn, —ner, son. an). 


39 


en on’kel, onk‘ler, uncle. at synge (synger — sang — 
en tante, —r, aunt. sunget), to sing. 
at tale (taler—talte—talt), to morsom, —t, —me, amusing, 
speak, to talk. interesting (used in idio- 
at gi (gir—gav—git), to give. matic expressions). 


at ta (tar—tok—tat), to take. her, here. 
at elske (elsker—elsket—el-° hos, by; with. 

sket), to love. ingen (n. g. intet; pl. ingen), 
at bo (bor—bodde—bodd), to no; none. 

dwell, reside, live. | 


READING. 


Her er mit hjem. Her bor jeg (§10, 2, a) og vor 
familie: min far, min mor og mine sgskende. Vi har 
det godt hjemme. Der leser vi og synger og har det 
morsomt (i. e., Have a good time). Vore bedsteforzldre 
bor hos os. Det er morsomt at tale med dem. 

Min onkel er fars bror. Mors bror er ogsaa vor on- 
kel, og mors og fars sgstre er vore tanter. Deres bgrn 
er vore séskendebgrn. Vi har mange sgskendeb¢grn, 
baade feettere og kusiner. 

Et barn elsker sit hjem, sine sdskende og sine for- 
zldre, og foreldrene elsker sine bgrn. En sgn eller en 
datter som ikke elsker sine forzldre, er ingen sgn, er 
ingen datter. Og forzldre som ikke elsker sine sgnner 
og dgtre, er ingen foreeldre. 


COMPOSITION. 


I. I sing, you sang, he has sung, they have sung. 
2. I spoke with (med) him. He had not spoken with 
them. 3. She lives with us. She is our cousin. 4. Did 
you read his letter? No. Have you read it? 5. I 
gave him a book, but he has not read it. 6. He gave 
the book to his cousin (masc.). 7. He gave it to his 
cousin (fem.). 8. She was writing a letter about her 
school, her teacher, and her books. 9, My aunt is my 


40 


mother’s sister, but your aunt is your father’s sister. 10. 
Our uncle’s children are our cousins; his son is our 
cousin (masc.) and his daughter is our cousin (fem.). 


LESSON VIII. 
CONJUGATION—STRONG AND WEAK. 


25. Verbal stem. The verbal stem is the infinitive 
minus the final unaccented e: les from at lese; skriv 
from at skrive. In verbs which do not have this -e, the 
stem and the infinitive are alike: bo from at bo (to 
dwell) ; se from at se (to see). 


-26. Conjugations. There are two conjugations, 
the strong and the weak. 


1. The strong conjugation forms its imperfect tense 
by a change of the root vowel: skrive—skrev; vere— 
var ; synge—sang. 

2. The weak conjugation forms its imperfect tense 
by adding endings to the verbal stem. 

For convenience, the verbs of this conjugation are classed 
as follows: 

Class I adds —et for imp. tense, and —et for perf. 
participle: at elske — elsket — elsket. 

Class II adds —te for imp. tense, and —t for perf. 
participle: at lese — leste — lest. 

Class III adds —dde for imp. tense, and —dd for perf. 
participle: at bo — bodde — bodd. 


In vocabularies, weak verbs will be designated by these 
class numbers; strong and irregular verbs will have imp. 
tense and perf. part. given in full. 


27. The present tense is formed by adding -r to 
the infinitive: at elshe—elsker; at lese—leser; at bo— 
bor. 


4I 


There are a few exceptions. At vite (to know), pres. 
tense vet; at vere, present er; at gjgre (to do), present 
gjor; at bere has both the regular berer and the irreg- 
ular ber. The auxiliaries skal and vil are irregular 
present tenses. (Other modal auxiliaries, §75). 


INTERROGATIVE PRONOUNS. 


28. Interrogative pronouns are: hvem, hvad, hvil- 


ken. 


DECLENSION. 

Singular. Plural. 
nom.: hvem, who hvem, who 
poss.: hvis, whose hvis, whose 
obj.: hvem, whom hvem, whom 
nom.: hvad, what hvad, what 
poss.: hvis, whose hvis, whose 
obj.: hvad, what hvad, what 


nom.: c. g., hvilken, which 
n. g., hvilket, which 

poss.: hvis, whose 

obj.: c. g., hvilken, which 
n. g., hvilket, which 


hvilke, which 


hvis, whose 
hvilke, which 


1. Hvem (who, whom) refers to persons. 
Ex.: Hvem er det? Det Who is it? It is I. 
er mig. 
Hvem talte du med? Med Whom did you speak with? 
lereren. With the teacher. 
2. Hvad (what) refers to things. 


Ex.: Hvad er dette? Det Whatisthis? It is a book. 
er en bok. 


3. Hvilken (which, what) is used adjectively. 


Ex.: Hvtlken bok har du Which (or what) book 
lest? have you read? 

Hvilke bgker har du lest? Which (or what) books 
have you read? 


42 


Hvilket brev er dit? Which letter is yours? 
Hvilke brev er dine? Which letters are yours? 


4. Hvem, hvad, and hvilken all have the possessive 
hvis (whose). Hvis is used adjectively, but is not in- 
flected: hvis bok, huis brev; hvis bgker, hvis brev (pl.). 


5. Hvad for en is also used as an interrogative 
pronoun. The neuter is hvad for ett, and the plural’ 
hvad for (nogen). 


Ex.: Hvad for en bok er What book is this? 
dette? 

Hvad for ett brev er dette? What letter is this? 

Hvad for (nogen) bgker What books are these? 
er dette? 


Note 1.—The demonstrative pronoun is not inflected for 
agreement in the constructions given above. 

Note 2.—H vilken is used in exclamations: Hvilken vakker 
dag! What a fine day! 

Note 3.—Hvad for en (ett) is similarly used, but in an 
abbreviated form: For en vakker dag! What a fine day! 
Sometimes only for is used: For varme og vei! What (aw- 
ful) heat and roads! 

Note 4.—Hvem is originally the objective form, but is now 
used also in the nominative in the place of hvo, a form now 
used only in solemn style. 


29. A personal pronoun after a copula is usually 
in the objective case. Third person may also be used 
in the nominative. 


Ex.: Det er mig. Er det dig? Det er ham (or han). 
Ham (han) er det. 


Note.—There is a tendency among recent writers to use 
only the nominative after the copula: Det er jeg. Er det du? 
Det er han. 


VOCABULARY. 


en handling [nn], —er, act; et ver’bum, ver‘ber; def,, 
action. ver’ bet, verb. 


43 


tid, —er, c. g., time, tense [d at faa — fik — faat [faatt], 


is often silent]. to get. 
pre’sens or nu’tid (nu, igaar’, yesterday. 

now), present tense. imorgen [ima‘ren], to-mor- 
imperfék’tum or for’tid (fr, row. 

before), imperfect (or past) imorges [ima‘res], this morn- 

tense. ing. 
at bruke, II, to use. ikveld [ikvéll’], this evening. 
at kalde [kalle], II, to call; meget, adv., very. 

to name. en (with stress), one (nu- 
at ut’trykke, II, to express. meral and indefinite pro- 
at handle, I, to act. noun; the article is with- 
at handle om, or at om- out stress). 

handle, to treat of. anden [an], other; en —, an- 
sterk, r, strong. other. 
svak, r, weak. av, of. 


idag’, to-day. 


Note.—Verbs with a double consonant like uttrykke 
drop the last consonant along with final e to form the stem: 
uttryk; to this stem the proper tense ending is added: ut- 
trykte, uttrykt. 


READING. 


Idag har vi (§10, 2, b) en ny lekse. Den er meget 
lang, men imorgen faar vi en kort en (ind. pro.). Vi 
liker korte lekser, men ikke lange. Leksen handler om 
verbet. Et verbum er et ord i en setning. Det uttryk- 
ker handling. Verbet har mange tider. En av ver- 
bets tider kalder vi przsens eller nutid, en anden kal- 
der vi imperfektum eller fortid. 

Hvem har ikke lert leksen sin idag? Jeg har lert 
min godt; jeg leste paa den baade igaar og imorges. 
Min bror lerte ikke sin lekse til idag. Igaar leste han 
en ny bok som jeg har git ham. 

Hvilken setning eller hvilke setninger er det som 
du ikke har lest? Jeg har lest alle setningerne. Hvil- 
ket ord eller hvilke ord er det du ikke har lert? Det er 
verberne. Hyvilke verber? Det er verbet at handle 


44 


og verbet at bruke. Verbet at handle har imperfektum 
- paa -et; verbet at bruke har imperfektum paa -te. Disse 
er svake verber. Det sterke verbum at skrive har skrev 
i imperfektum. 


COMPOSITION. 


1. Whose book? Whose books? Whose letter? 
Whose letters? 2. Which lesson have you studied for 
today (lit., read to today)? 3. Which word is it you 
(sing.) have not learned in today’s lesson (lit., the les- 
son to today)? 4. Which verbs have -et in past tense? 
Which have -te in past tense? 5. Yesterday we 
learned (§10, 2, b) many new words; which were they 
(it)? 6. Who is it? It is I (me); it is we (us). Is 
it you (s., dig)? Is it you (pl., dere)? Which book 
was it you were reading yesterday? 8. Now we have 
studied many long lessons and learned many new words 
and sentences, 


LESSON IX. 
NUMERALS. 


30. Numerals are cardinal and ordinal. 


1. Cardinal numbers tell how many: fem, five; 
Syv, seven. 

2. Ordinal numbers give the position in a series: 
femte, fifth; syvende, seventh. 


Cardinal. Ordinal. 
1. en (n. g., ett; def. den’ fgrste, Iste. 

ene). 
2. to. “ anden? [an], 2den. 
3. tre. ““tredje, 3dje. 
4. fire. “ fjerde [fjzre], 4de. 
5. fem [fém]. “ femte, 5te. 


45 


6. seks [séks]. den sjette, 6te. 

7. SYV. “ syvende, 7de. 

8. otte. “ottende, 8de. 

9. ni. “ niende, ode. 

10. ti, “ tiende, rode. 

Ir. elleve. “ellevte [éllefte], r1te. 
12. toly |[tdll]. “ tolvte [tdllte], 12te. 
13. tretten. “* trettende, 13de. 

14. fjorten, “ fjortende, 14de. 

15. femten. “ femtende, 15de. 


. seksten [seisten]. 


sekstende, 16de. 


17. sytten [s¢gtten]. syttende, 17de. 
18. atten. “ attende, 18de, 
19. nitten. “nittende, 19de. 
20. ty’ve. “ tyvende, 20de. 
21. en Og tyve (i. e., “ enogtyvende, 2ide. 


one and twenty). 


. to og tyve (two and 


twenty). 


toogtyvende, 22de. 


30. tredive [tréd’deve]. tredivte [tréd’defte]. 
31. en og tredive. “enogtredivte, 3Ite. 
' 40. firti [f¢rti]. “ fir’tiende, 4ode. 


50. fem’ ti. “ fem’tiende, 5ode. 
60. seks’ ti. “ sekstiende, 6ode. 
70. syt’ti [s¢tti]. “syt’tiende, 7ode. 
80. St’ ti, “ ot’tiende, 8ode. 
go. nit’ ti. “ nit’tiende, gode. 
100. hundrede. 
101. hundrede og en. “hundrede og f¢rste, 
1oIste. 
102. hundrede og to. “ hundrede og anden, 
102den. 
200. to hundrede. 
1ooo. (ett) tu’sen, eller 
tus’ind(e). 
rooo000. (en) million’ (pl. 
_—er). 


Notes.—1. The ordinals are used as adjectives; hence they 
may be preceded by the prepositive article (den, det, de). 

2. Anden is declined: n. g. andet [ant or annet]. 

3. hundrede and ‘tusen have no ordinals. In rare cases 


46 


hundrede is used as ordinal, but this should be avoided if 
possible. 


4. Pronominal use of numerals: 
a.—en, one; den ene, the one. 
b.—en anden, another; den anden, the other; det andet, 
the other; de andre, the others. 
c.—for det fgrste, in the first place; for det andet, in | 
second place, etc. 
5. Fractions are formed by adding del: en halvdel, en 
tredjedel, en fjerdedel, etc. 


VOCABULARY. 
et aar, —, year. alt’saa, then, consequently 
en maaned, —er, month. (a conj. used very freely, 
en uke, —r, week. often without the force of 
en dag, —e, day. a conjunction). 
en time, —r, hour. megen (n. g., meget), much. 
et (en) minut’, —ter, min- kan, can; be able. Kan is 
ute. followed by infinitive with- 
et sekund’ [nn], —er, second. out at. In the inverted 
hver, —t, every (each of two word order (§§ ro, 23), the 
or more). subject comes between kan 
fra, from. and the infinitive, 
nogen [noen], ind. pro., at ta—tok—tat, to take. 
some. saa, then, so, thus. Naar.... 
saa, when....then. 
READING. 


Der er aar, maaneder, uker og dage. Der er ogsaa 
timer, minutter og sekunder. For det fgrste har vi 
aaret. I et aar er der 12 maaneder. Saa har vi maane- 
den. I en maaned er der 4 uker. I ett aar er der alt- 
saa 12 X [gange] 4 uker, eller 48 uker. Men der er 52 
uker i et aar; altsaa er der nogen dage over 4 uker 1 
hver maaned. I en uke er der 7 dage. Nogen maaneder 
har 30 dage, andre har 31 dage. I den ene maaned, 
februar, er der 28 dage; men hvert fjerde aar har den 29. 
De maaneder som har 31 dage er: den 1—, den 3—, 


47 


den 5—, den 7—, den 8—, den 10—, og den 12—. 
Hvilke maaneder er det som har bare 30? (Designate 
by ordinals). Hvilken maaned har bare 28? 

I en dag er der 24 timer, i en time er der 60 minut- 
ter, og i et minut er der 60 sekunder. Der er altsaa 
60X60 sekunder i en time, eller 3,600 sekunder. !] en 
dag er der altsaa 24 timer, eller 1,440 minutter, eller 
86,400 sekunder. Nu er der 4 maaneder paa 30 dage 
hver, 7 maaneder paa 31 hver, og en maaned paa 28 
dage. I ett aar er der altsaa 12 maaneder, 52 uker, 365 
dage, 8,760 timer, 525,600 minutter, eller 31,536,000 
sekunder. 


COMPOSITION. 


1. This (n. g.) is a long lesson and there is much in 
it that is new. 2. But when we have learned this (n. g.) 
we can (saa kan vi) use it in other lessons. 3. We 
have now had seven lessons; this is the eighth. 4. There 
are from ten to thirty new words to learn in each 
lesson. 5. When we learn the words well we can 
(§10, 2, c) use them in sentences. 6. Now we are writ- 
ing long sentences every day. 7. Some of the sentences 
are long; they have from ten to fifteen words. 8. We 
learn one lesson each day, or five lessons each week, 
or twenty lessons each month. 9. How many seconds 
are thcre in a minute? to. How many minutes are 
there in an hour? 11. How many hours are there in a 
day? 12. How many days are there in a year? 


48 


LESSON X. 
COMPOSITE WORDS. 


31. Words are compounded very freely. A 
noun prefixed to another noun often takes the pos- 
sessive ending; an adjective prefixed often takes the 
form of the weak declension. 


1. Noun + noun: aar + tid = aarstid, season. 

2. Adjective + noun: styg + veir = styggeveir, 
storm, bad weather. 

3. Preposition + noun: 1 +dag = idag, to-day. 

4. Preposition + verb: ti] + tale = tiltale, address. 

5. Verb + noun: sove + verelse = soveverelse, 
bedroom. 


32. When nouns are compounded, the last deter- 
mines the gender: 

Aar (n. g.) + tid (c. g.) = aarStid (c. g.) ; sol (c. g.)} 
+ skin (n. g.) = solskin (n. g.) 

33. Pronunciation: Adjectives and adverbs end- 
ing on -ig have g silent: deilig—deili. 


VOCABULARY. 

en aars’tid, —er, season of en vind [nn], —e, wind. 

the year. veir [ver], n. g., weather. 
en sOmmer, sOmre, summer. sne, c. g., snow. 
en vin’ter, vin‘tre, winter. regn [rein], n. g., rain. 
en hgst, fall. at regne—regnte—regnet,” to 
en vaar, spring. rain. 
en sol, —e, sun. varme, c. g., heat. 
en maane, —r, moon. at skinne — skinte — skint 
en stjerne, —r, star. [sjinne, etc.], to shine. 
en dag, —e, day. at sne, III, to snow. 
en nat, net’ter, night. deilig, —, —e, fine, beautiful, 
en stérm, —e(r), storm. delightful. 


et lys, —, light. varm, r, warm, 


49 


k6ld [ll], r, cold. ganske, indecl. adj. and adv., 
hel, r, whole. quite, entire(-ly). 
saa’dan, —-t, —ne, such. igjen’, again. 
styg, —t, —ge, bad; opposite lenge, adv., long. 
of pretty. saa’ledes, thus. 


som, (rel. pro.), who, which, at, sub. conj., that. 
that; (conj.) as. 


Notes.—1. Names of seasons of the year and divisions of 
time (except aar, minut, and sekund) are common gender. 

2. The perfect participle (regnet) and the singular definite 
of the noun (regnet) are spelled alike. The participle has 
composite musical accent (see $6), the noun has single mu- 
sical accent and t silent: regnet [rei‘net], rained; regnet 
[rei’ne], the rain. 

3. Names of the seasons often take the postpositive article 
where English does not require the definite article. Observe 
carefully such instances in the reading and composition that 
follow. 


READING. 


Aaret har 4 aarstider. Disse kalder vi sommer, vin- 
ter, hdst og vaar. Vaaren er den f¢rste aarstid; saa 
kommer den varme sommer, saa hgsten og den lange, 
kolde vinter. 

Sommeren er meget varm, og vinteren kold; men 
vaaren er deilig, og hgsten ogsaa. Om vaaren regner 
det meget; da regner det ofte hver dag. Om sommeren 
regner det ikke saa meget. Men naar vinteren kom- 
mer er det noget ganske andet (quite different); da 
har vi bare snestorm og styggeveir. 

Om sommeren skinner solen varmt og godt. Da er 
dagen lang og natten kort; men om vinteren skinner 
ikke solen meget, og da er dagene korte og netterne 
lange og kolde. Solen gir os altsaa baade varme og 
lys. Saaledes taler vi baade om solens lys og om solens 
varme, eller om sollyset og solvarmen. 

Om dagen skinner solen, og om natten skinner 


50 


maanen og stjernerne. Vi sier at solen, maanen og 
stjernerne skinner. Saaledes taler vi ogsaa om solskin, 
maaneskin og stjerneskin. 

Min bror har skrevet mig et langt brev. Han sier 
at der hvor han bor, har de vinter. Det har snedd 1 lang 
tid, saa (so that) nu er der megen sne. Det snedde den 
dagen han skrev ogsaa. “Men igaar”’, skrev han, 
“hadde vi deilig veir; solen skinte hele dagen.” 


COMPOSITION. 


Note.—Where a different idiom is required in Norse, a 
translation will be given in parenthesis (), or a literal 
equivalent will be given in brackets []. 


I. Spring (def. art.) is the first season of the 
year [the year’s first season], summer is the second, fall 
the third and winter the fourth. 2. In spring and sum- 
mer we often have rain. 3. Yesterday my, sister 
wrote a letter to our parents. 4. She wrote about the 
snowstorm we had. 5. She says that it has snowed 
every day this week, and that there has been no [has 
not been] sunshine for a long time (paa lenge). 6. To- 
day we have sunshine again. It is the first time (gang) 
the sun has been shining [has shone] for a long time. 
7. But today it shines beautifully on the new snow. 


LESSON XI. 
RELATIVE PRONOUN. 


34. The relative pronoun generally used is som 
(who, which, that). It refers to persons and things 
of either number and either gender. When governed 
by a preposition, the preposition must come last in the 
sentence. When not used as a subject, som may be 
omitted. The corresponding possessive is hvis. 


51 


Ex.: 1. Her er gutten som (who) skrev brevet. 

2. Her er brevet som (which) han skrev. 

or, Her er brevet han skrev. 

3. Her er pennen og blekket som (that) han skrev 
med. 

or, Her er pennen og blekket han skrev med. 

4. Her er gutten huis brev vt har lest. 

As in English, the interrogative pronouns hvem, hvilken, 
hvad (who or whom, which, what) have come to be used 
as relatives; but in Norse, the relative som is used so ex- 
tensively that the use of the others is comparatively rare. 
These, and the relative der, will be called attention to as 
they occur. For discussion, see Appendix. 


VOCABULARY. 


Note.—Names of the months are not capitalized. 


et navn, — (or —e), name. halv [ll], half. 
januar’, January. O’ver, past. 
februar’, February. fm. (formiddag), A. M. (fore- 
mars, March. noon). 
april’, April. em. (eftermiddag), P. M. (af- 
mai, May. ternoon). 
ju’ni, June. e’gen, e’get, eg‘ne, own 
juli, July. (one’s own). 
august’, August. sidste [siss’te], last. 
septém’ ber, September. fra, or ifra’, from. 
Okto’ber, October. at hete, — het(te) — hett, to 
novém’ ber, November. be called, have the name of. 
decém’ ber, December. fgr (adv. of time), before. 
en kloékke, —r, clock. at mangle, I, to lack; to be 
et kvarter’, —er, a quarter short of. 

(of an hour). oO. s. v., etc. (from og saa vi- 
et tal, —, number. dere, and so forth). 

READING. 


Vi har fér lert at der er 12 maaneder i et aar. I 
denne lekse lerer vi at hver maaned har sit eget navn. 
Den fgrste maaned i aaret heter januar, den anden heter 


52 


februar, den tredje mars, den fjerde — 0. s. v. (Give 
order and name of each.) 

De to fgrste og den sidste er vintermaanederne. 
Disse er aarets kolde maaneder, altsaa de maaneder 1 
hvilke (§34, n) vi har sne og storm. Saa kommer 
vaarmaanederne, mars, april og mai. I mars maaned 
(the month of —) har vi ofte sne og regn; i april og- 
saa. I mai er der meget solskin; men det virkelige 
(real) solskin kommer f¢grst i juni. Det er aarets deilige 
solskinsmaaned. 

Klokken sier os hvad tid det er paa dagen (time of 
day). Der er tal paa den fra en til tolv. Den fgrste 
time kalder vi klokken ett; den anden kalder vi klokken 
to; den tredje, klokken tre; den fjerde — o..s. v. Naar 
klokken er tredive minutter over tolv, sier vi at den er 
halv ett; naar den er tredive minutter over ett, sier vi 
at klokken er halv to, o. s. v. Femten minutter kalder 
vi et kvarter; eller ogsaa bare et kvart. Naar altsaa 
klokken er 12:15, kan vi si at den er ett kvart over 
tolv, eller ett kvarter over tolv, eller femten minutter 
over tolv. 

Naar klokken er over halv tolv, kan vi enten gi 
minuttallet (the no. of min.) over elleve, eller minuttal- 
let over halv tolv, eller minuttalet som mangler paa tolv. 
Saaledes kan vi lese 11:45 enten som (as) 45 min. over 
11, eller som 15 min. over halv tolv, eller vi kan si at 
klokken mangler 15 min. paa 12. Vi kan ogsaa lese 
det saaledes: klokken er 3 kvart over 11, eller klokken 
mangler ett kvart paa tolv. 


COMPOSITION. 
(Write Complete Answers.) 


1. What time is it [how many is the clock]? 
2. What day of [in] the week is this? 3. Which day 
of the month have we today? 4. What month is this? 


53 


5. Which month of the year do we have now? 6. How 
many days are there in this month? 7. What is the 
next (neste) month called? 8. How many days has 
it? 9. How many days are there in it? 10. How 
many days are there in that? 11. Which months of the 
year have 31 days? Which have only 30? 12. What 
month has only 28? 13. Give the various ways in 
which each may be read: 11:30, 2:30, 8:15, 10:45. 


LESSON XII. 
PRONOUNS OF ADDRESS. 


35. Second person of the personal pronouns—the 
pronoun of address—has two forms: the familiar and 
the polite. 


a. Familiar: du—din—dig; de—deres—dere. 


b. Polite: De—Deres—Dem (sing. and plural). 


The polite form is the same as the third person plural, 
but written with capitals (§11). 

The polite form may also be called the formal pronoun 
of address, and the familiar may be called the informal or 
the intimate pronoun of address. The best rule for when 
to use the one or the other lies in these terms. 


VOCABULARY. 

Note.—Names of the days of the week are not capitalized. 
sgn’dag, Sunday. en vén, —ner, friend (man). 
man’dag, Monday. en venin‘de, —r, friend 
tirs’dag, Tuesday. (woman). 
ons’dag, Wednesday. et prono’men, —er, pro- 
tors’dag, Thursday. noun. 
fre’dag, Friday. en hustru, —er, wife. 
Igr’dag, Saturday. ental (en + tal), singular 
en gud, —er, god. number. 


en gudin‘de, —r, goddess. flertal (flere, several; more 


54 


than one, + tal), plural némlig, namely; that is; viz. 

number. liten, litet [lite], pl. smaa, 
forfeedre (for + fedre, fa- def. lille, small. 

thers, ancestors), forefa- kommer av, is derived from. 


thers; remote ancestors. 


READING. 


I leksen vi hadde igaar, lerte vi navnene paa maane- 
derne i aaret. I denne lekse lerer vi hvad hver av ukens 
dage heter. 

Hver dag i uken har altsaa sit eget navn. Disse 
navne er meget gamle. Det er nemlig vore forfedre 
som har git dagene deres navne; og de nayne som de 
gav dem, bruker vi den dag idag. Nogen av disse navne 
er gudenavne; de kommer av navne paa vore forfedres 
guder. Onsdag kommer av navnet Odin (poss., Odins) 
og ordet dag, altsaa Odins dag. Odin var nemlig en 
av de store guder i hine dage. Odin hadde en sgn som 
het Tor. Tor hadde ogsaa sin dag; den kalder vi tors- 
dag. En anden av guderne, ogsaa en sgn av Odin, het 
Tyr. Av Tyr faar vi tirsdag. Der var en stor gud- 
inde; hun var Odins hustru og het Frigg. Av hendes 
navn faar vi fredag. Den sidste dag i uken kalder vi 
lgrdag; vore forfedre kaldte den laugardagr (laugar, 
poss. of laugr, bath). Saa er der de to fgrste dage igjen 
(left). Mandag er maanedag, eller maanens dag; sgn- 
dag er soiens dag. | 

Vi har nu i flere lekser last om pronomener. Idag 
har vi ogsaa noget om et pronomen. Vi sier et pro- 
nomen og pronomenet; i flertal heter det pronomener og 
pronomenerne. 

Naar sier vi du, og naar sier vi De? Vi sier du, dig, 
din, de, dem og deres til bgrn, til vore sdéskende, kusi- 
ner, fettere, venner og veninder. Men der er mange 
andre, som vi sier De til. Vi skriver De, Dem og Deres 


55 


med stor D, men tredje persons pronomen skriver vi 
med liten d. 


COMPOSITION. 


1. This is our twelfth lesson. 2. It deals with 
(handler om) the names of the days of [in] the week. 
3. This lesson also treats of (handler ogsaa om) a pro- 
noun. 4. Each day has its own name. 5. Some 
names are derived from the names of [on] gods and 
goddesses. 6. One of these gods was called Thor, an- 
other Tyr. 7. Tyrand Thor were Odin’s sons. 8. Odin 
had a wife whose name was Frigg. 9. She was a great 
goddess; she is the mother of [to] several other gods. 
10. The first day of the week has its name from the 
word sun. 11. The second day of the week gets its 
name from the word moon. 12. We use the pro- 


noun — when we speak to our friends and to our 
brothers and sisters. 13. But we often use the pro- 
noun — in speaking [when we speak] to others. 14. 


Can you (pfol.) tell (si) me where our lesson is for to- 
day? 15. Can you (fam.) tell me what new verbs we 
had yesterday? 16. Can you (fam. pl.) learn all of 
(hele) the next lesson for tomorrow? 


LESSON XIII. 
PASSIVE VOICE. 


36. Passive voice is formed by the use of at bli (to 
become). The present infinitive and the present, past, 
and future tenses are also formed by adding es or s to 
the tense stem. 


at bli to become 
pres.: blir becomes 
past: blev became 


future: skal bli shall become 


56 


pres. perf.: ‘er blit has (is) become 
past perf.: var blit had (was) become 
fut. perf.: skal vere blit shall have become 


1. Passive of at rose (to praise), II. 


pres. inf.: at bli rost to be praised 

pres. tense: blir rost is praised 

past tense: blev rost was praised 

future: skal bli rost shall be praised 

pres. perf.: er blit rost has been praised 

past perf.: var blit rost had been praised 

fut. perf.: skal vere blit rost shall have been praised 


2. Passive of at rose. 
a.— With auxiliary. b.—Wéith endings. 


pres. inf.: at bli rost at roses 
pres. tense: blir rost roses 
past tense: blev rost rostes 
future: skal bli rost skal roses 


1. The passive in -es is used to indicate the usual 
or customary, hence this occurs only inthe simple tenses 
and the infinitive. When a verb in the passive expresses 
an act occurring only once, the passive is formed by 
means of the auxiliary. 


1. Han rostes av sin lerer. He was praised by his 


teacher. 
2. Han blev rost av sin He was praised by his 
lerer idag. teacher today. 


2. At bli takes the tense auxiliary at vere: er blit 
kaldt, var blit kaldt, skal vere blit kaldt cat har blit, 
hadde bilit, etc.). 


3. Comparison of at vere, and to be: 

a.—Both are notional verbs meaning to exist: Jeg 
tenker, derfor er jeg, I think, therefore I am. 

b.—Both are used as copula: Boken er ny. The book 
is new. 

c.—But to be forms passive voice (= at bli, or the 


ending -es) ; at vere does not: He is praised, Han roses, 


Han blir rost. 


He was praised, Han rostes, Han blev 


rost. He has been praised, Han er blit rost. 


d.—To be is used in the progressive tense: 


He 1s 


praising, Han roser. He was writing, Han skrev. 


Note.—Passive forms with the endings are very com- 
monly used with the expletive der as subject: Der spises tre 
ganger om dagen. We (people) eat three times a day. 


VOCABULARY. 


en taller’ken, —er, platter. 

en kniv, —e(r), knife. 

en gaf’fel, gaf‘ler, fork. 

en ske [sje], —er, spoon. 

en kop, —per, cup. 

en skaal, —e(r), saucer. 

et glas, —, glass; tumbler. 

en opvarter, —e, waiter. 

et bord [bor], —, table. 

et maaltid, —er, meal. 

mid’dag, c. g., noon; dinner. 

en af’ten, —er, evening; af- 
tensmat, supper. 

en kveld [ll], —e(r), even- 
ing; kveldsmat, supper. 

fro’k6st, c. g., breakfast. 

dinér [dine’], dinner. 

soupér [supe’], supper. 

dessert [desszr’], dessert. 

mat, c. g., food. 

fgde, c. g., food. 

en rét, —ter, dish. 

brdd [br¢], n. g., bread. 

sm¢gr, n. g., butter. 

smgrbr¢gd or sm@grrebr¢d, n. 
g. dish corresponding to 
sandwich. 

ost, c. g., cheese 

is, ice (ices). 


frugt, c. g., fruit. 

suppe, c. g., soup. 

kjgt, n. g., meat. 

pote’ter (en potet’, —er), 
potatoes. 

kake, —r, c. g., cake. 

suk’ker, n. g., sugar. 

sen’nep, c. g., mustard. 

pepper, c. g., pepper. 

salt, n. g., salt. 

grgnsaker (pl.), vegetables. 

syltetgi, n. g., preserves. 

mélk, c. g., milk. 

figte, c. g., cream. 

kaf’fe, c. g., coffee. 

te, c. g., tea. 

vand [nn], n. g., water. 

at dzekke, I, to cover. (at 
dzkke bordet, to set the 
table.) 

at servé’re, II, to serve. 

at spise, II, to eat; to dine. 

at drikke — drak — drukket, 
to drink. 

sent, late. 

at forsy’ne, II, to supply; 
to’ help. 

nogen [noen], noget [noe], 
nogen (pl.), any; some. 


almin’delig, —, —e, usual; 
—ly. 

forskjel’lig, —, —e, 
ent. 

tidlig [ti’li], —, —e, early. 

éfter, after. 

omtrent’, about. 


differ- 


58 


som Oftest, usually. 


saa’dant mere, the like; 
things like that; such 
things. 


ved 7 tiden, at 7 (o’clock). 
kl. 3 [klokken], 3 o’clock. 


37. Idiomatic expressions. 


at gaa tilbords. 
at sette sig tilbords. 
at sitte tilbords. 


ved middagen. 
ved middagsbordet. 
ver saa god. 


Ver saa god, forsyn Dem. 
skal det vere .. 
maa jeg be om ... 


Om jeg kunde faa et glas 
vand, tak. 


Vil De (vere saa venlig 
at) sende mig... 

at spise middag, at spise til 
middags. 

Jeg har spist middag. 

Jeg har veret 1 middag hos 
en ven av familien. 


to sit down to dinner (sup- 
per, etc:). 

to sit down to dinner; to 
sit up to the table. 

to sit at table (at dinner, 
supper, etc.). 

at dinner. 

at the dinner table. 

(lit., be so good; — used 
when anything is offered 
or passed, both at table 
and elsewhere). 

(Be so kind as to) help 
yourself. 

will you have some .... 
would you like some .. 

may I ask for .., may I 
have ... 

Could I have a_ glass of 
water (thank you)? 
Please may I have a 
glass of water? 

(would you) 
puss... 5s 

to eat dinner, to be to din- 
ner, to take dinner. 

I have been to dinner. 

I have been to dinner at 
the home of a friend of 
the (or our) family. 


. 
’ 


please 


tak [tak], mange tak, tusen tak. The form “thank 


59 


you” is not used except in full sentences: Jeg takker 
Dem. 

Vel bekomme, you are welcome; ingen aarsak (lit., 
no cause or reason), don’t mention it; jeg ber (I beg). 
These are expressions used in answer to expressions of 
thanks: which to use, depends much upon the occasion. 
The last two are also used in answer to “I beg your par- 
don,” “Pardon me,” etc. 


READING. 


Der spises almindelig tre maaltider om dagen (a day, 
per day), nemlig frokost, middag og aften. Det fgrste 
maaltid er frokost. Da serveres der brdd, sm¢gr, kaker, 
kaffe med flgte og sukker, o. s. v. Frokost spises som 
oftest tidlig paa dagen, omtrent ved 7 tiden. 

Middag spiser man til (at) forskjellige tider; nogen 
spiser middag kl. 12, andre kl. 6, og andre sent paa 
eftermiddagen. Til (for) middags serveres forskjellige 
retter: kjgt, grdnsaker, poteter, 0. s. v. Til (along with) 
kjgtretter brukes sennep, pepper, salt og syltetdi. Efter 
middagen serveres dessert. Til dessert kan der serveres 
frugt, is, kaker og saadant mere. 

Dagens sidste maaltid er aftensmat eller kveldsmat. 
Man kan si “spise aften”, “‘spise til aften”, eller ogsaa 
“spise til aftens’. Paa landet (in the country) sier man 
som oftest “kveldsmat” og “spise til kvelds”. Man kan 
ogsaa bruke de franske navn “soupér” og “dinér’’, 

Opvarter, kan jeg faa et glas vand? Mange tak! 
Bring mig en kop te med flgte og sukker. Tak, jeg skal 
ikke ha nogen kj¢gtret i aften (this evening) ; gi mig no- 
gen kaker og et glas melk. 


COMPOSITION. 


1. We take breakfast early. It is our first meal. 
2. Twelve o’clock is the usual dinner hour (tid), but 


60 


— 


we have dinner at one. 3. Some have dinner at one and 
supper at six. 4. Meat, potatoes, and vegetables are the 
usual dinner dishes. Dessert is also served. 5. For 
supper, bread, butter, cheese, cold meats [meat dishes], 
tea and milk is served. 6. I have not been to dinner. I 
usually take dinner at 2 o’clock. 7. I shall not be (kom- 
mer ikke) home for (til) dinner today; I am to (skal) 
take dinner with a friend of mine (av mig). 8. I have 
no plate, cup or saucer. Bring me a spoon, a knife and a 
fork. 9. Do you wish for dessert? 10. Would you 
like some fruit? 11. Do you wish for cream and sugar 
with your [to the] coffee? 12. Have you been to din- 
ner? 13. When do you have supper? 14. What did 
you have for breakfast this morning [today]? 


LESSON XIV. 
COMPARISON OF ADJECTIVES. 


38. Adjectives are compared by adding to the 
positive -ere to form the comparative degree, and -est 
to form the superlative degree. 


Positive Comparative Superlative 
kort kortere kortest 
flink (diligent) flinkere flinkest 


1. Adjectives ending in -el*, -en, -er, drop the e be- 
fore the endings of comparison. 


simpel (simple) simplere simplest 
galen (crazy) galnere galnest 
vakker? vakrere vakrest 


2. Adjectives ending in -e take only -re and -st. 


ringe (simple) ringere ringest 


61 


3. Adjectives ending in -ig, -lig, -som, take only -st 
in the superlative. 


megtig (mighty) megtigere megtigst® 
venlig venligere venligst 
morsom (amusing) morsommere morsomst 


4. Adjectives which do not easily take the endings 
of comparison may be compared by use of the forms 
mere for the comparative and mest for the superlative. 


storslagen (grand) mere storslagen mest storslagen 

5. Adjectives are compared below the positive by use 
of the forms mindre (less) for the comparative and 
mindst [minnst, least] for the superlative. 


klar (clear) mindre klar mindst klar 


6. The following adjectives have change of vowel: 


ung [ong, young] yngre yngst 
tung, [tong, heavy] tyngre tyngst 
lang lengere lengst 
stor (large) stgrre stérst 
faa (few) feerre ferrest 


7. The following adjectives have one stem in the 
positive and another in the comparative and super- 
* lative: 


meget mere mest 

mange flere flest 

liten . mindre mindst 

ond [6nn, bad] verre verst 
gammel zeldre eldst [zllst] 
ner (near) nzermere nzrmest 


Notes.—1. Adjectives ending in —el, —en, —er drop the 
e before the plural ending —e and before the endings of 
comparison —ere and —est. 

2. If a double consonant precedes one of these endings, 
both the e and a consonant is dropped. 

3. The g is silent except in the superlative, where it has 
the sound of k because of the combination with s, 


62 


39. Adjectives in the comparative degree have 
only a weak declension, i. e., they are not inflected for 
agreement as they have the sign of the weak declension 


(-e) in the ending of comparison. 


40. Adjectives in the superlative degree take both 
the strong declension and the weak. 


1. The superlative has the strong form when used 
as predicate complement; but as such it is not inflected 
for agreement in gender or number. 


Gutten er stgrst. Gutterne er storst. 


Min setning er lengst. 


Mine setninger er lengst. 


2. The superlative has the weak form when used 


definitely (§19). 


Den stgrste gut. Hans nyeste bok. Vor yngste bror. 
Bedste ven! Den lengste lekse. Dette er den lengste. 


VOCABULARY. 


et hus, —, house; residence. 

et verelse, —r, room. 

en sal, —e(r), room; hall. 

en salon ([salong’], 
parlor. 

en stol, —e(r), chair. 

en duk, —e(r), table-cloth. 

en skik ([shik], —ke(r), 
manner, custom. 

en serviet’, —ter, napkin. 

en karaf’fel, —ler, decanter. 

et kjgk’ken, —er, kitchen. 

en kok, —ker, cook. 

en opvar’ter, —e, waiter. 

en vert, —er, host. 

vertin ‘de, —r, hostess. 

en gjést, —er, guest. 


—er, 


et selskap, —er, 
party. 

en tale, —r, spcech. 

en taler, —e, speaker. 

en skaaltale, —r, toast. 

en bordtale, —r, after-dinner 
speech. 

et sprog, —, language. 

at til’/lage, I, (or at lage til), 
to prepare, to cook. 

at opvar’te, I, to wait (on 
table). 

at koke, II, to cook. 

at skaale, I or II, (or at 
drikke skaal), to drink to 
one’s health; to toast, 


company; 


63 


at bestaa’ av, to consist of der’som, if. 


(or in). samme, the same. 
an’sét, —, —e, esteemed. blandt [nn], among. 
enhver’, ethvert, every. kin, only. 

READING. 


I mange hjem er der ett verelse som brukes kun som 
spiseverelse. Dette verelse har tiere (several) navne. 
Nogen kalder det spisestue, andre kalder det spisesal, 
eller ogsaa spisesalon. (Salon kan skrives som det ut- 
tales, nemlig med g: salong). I spisestuen er der bord 
og stoler. Den som opvarter ved bordet kaldes opvarter. 
En kvinde som opvarter kan ogsaa kaldes opvarterske. 
Naar opvartersken dekker bordet, legger hun fgrst paa 
en hvit duk, og saa legges der paa tallerkener, kniver, 
gafler, skeer og saadant mere. Der sexttes ogsaa paa 
vandkarafler med glas. Og ved hver tallerken legges en 
hvit serviet. 

Maten tillagesi et andet verelse, som kaldes kjgkken. 
Den som lager til mat, kaldes kok; er det en kvinde, saa 
kan hun ogsaa kaldes kokke, men kok kan brukes om 
baade mand og kvinde. Ordene kok, koke, og kjpkken 
kommer alle av ett og samme ord i et eldre sprog (Lat. 
coquere). 

Hvert land har sine egne bordskikker. I et norsk 
middagsselskab fgrer verten den mest ansete dame 
blandt gjesterne tilbords, og vertinden fgres tilbords av 
den mest ansete herre. Ved middagen, altsaa mellem 
retterne og ved desserten — som ofte serveres litt senere 
—holdes skaaltaler eller bordtaler. Der er mange slags 
(kinds of) bordtaler. Der kan vere en tale for kongen, 
en for kvinden (i. e., the ladies), en for verten og vert- 
inden, en tale for anledningen, eller ogsaa for en eller 
anden av gjesterne, 


64 
COMPOSITION. 


1. This lesson is longer than the other lessons. 2. 
There are also more new words in this than in any of 
the others. 3. The most simple is often the most beauti- 
ful. 4. In spring the days are long, but if summer 
they are longer. 5. The longest day of the year is the 
22nd of June. 6. The days are short in (om) the fall, 
but in winter they are shorter. 7. The 22nd of Dec. is 
the shortest day of the year. 8. Nothing is so good that 
it cannot be better; nothing so bad (galt) that it cannot 
be worse. 9. The sun is nearer than the stars, and the 
moon is nearest of them all. 10. It is hard (tungt) for 
the young to learn that which is old; but it is harder 
for those who are old to learn that which is new. 11. 
There are many who are diligent now and then (av og 
til), but fewest are they who always (altid) are dili- 
gent. 12. Even though we (om vi end) have learned 
much, there is much more that we have not learned. 


LESSON XV. . 
COMPARISON OF ADVERBS. 


41. Most adverbs are identical with the neuter 
singular of the corresponding adjective. 


Ex.—1. hgit, highly, derived from the adj. hgi, high. 
2. godt, well, derived from the adj. god, good. 
3. snart, soon, derived from the adj. snar, quick. 


Note—In the case of adjectives that have no inflected 
form for neuter, the adverb will be identical with the ad- 
jective in its common gender form; in such cases only the 
context will show whether the word is used adjectively or 
adverbially. Det er en deilig dag (adj.); Solen skinner 
deilig (adv.). 


65 


42. Comparison of adverbs: 


1. Adverbs formed from the neuter of adjectives 
and a few primitive adverbs are compared as the ad- 
jectives are sompared. 


Positive. Comparative. Superlative. 
godt bedre bedst 
h¢it h¢giere h¢giest 
vanskelig (difficult) vanskeligere vanskeligst 
ofte oftere oftest 


2. The following are irregular in having a separate 
stem in the positive: 


ilde [ille], (badly) verre verst 
vél (well) bedre bedst 
litet, litt (little) mindre mindst 
gjerne (gladly, rather)  hellere helst 
tit (often) tiere tiest 


For distinctions in use of adverbs see paragraph 60. 


VOCABULARY. 


et uttryk, —, expression. 

en fe’rie, —r, vacation. 

en eksa’men, —er, examina- 
tion. 

Examen Artium [Art’sium], 
examination required for 
the degree of Bachelor of 
Arts. 

en studént’, —er, a post- 
graduate; student. 

et stu’dium, —er, a course 
of studies, such as _ law, 
medicine, etc. 

et fag, —, a subject or 
branch of study. 

et kur’sus, —er, course. 

et semester [semés’ter], 
—re, semester. 


en termin’, —er, term. 

matematik’, (—ken), math- 
ematics. 

fysik’, (—ken), physics. 

klas’sisk, —, —e, classical. 

real’, —, —e, scientific. 

vi’denskap, —er, science. 

videnska’ belig, —, —e, sci- 
entific. 

kemi [kjemi’], c. g., chem- 
istry. 

at op’holde [Il] sig, to stay. 

at stude’re, II, to study. 

at hgre (med) til, II, to be- 
long. 

at ind’dele, II, to classify or 
divide. 


66 


at begynde [bejyn’ne], II, latin’, Latin. 


to begin. gresk, Greek. 
at bety’, III, to mean. fransk, French. 
hgi, r, high. tysk, German. 
der’nezst, secondly; in the éngelsk, English. 

second place. saa’som, such as; like. 
under [nn], under. end [énn], (conj. of com- 
jul, c. g., Christmas; jule- parison) than. 

ferie, Christmas vacation. enten...eller, either...or. 


paaske, c. g., Easter. 


1. Foreign nouns ending in'—um and —us, drop this end- 
ing before the postpositive and plural —er: studium—stu- 
diet—studier; kur’ sus—-kur’set—kur ‘ser. 


2. The names of languagés are not capitalized. As ad- 
jectives they end on —sk; as final —sk seldom permits the 
use of the neuter t, they only take the plural ending —e: 
en norsk bok; et norsk ord; norske bgker; norske ord. 


READING. 


Den tid vi hvert aar opholder os paa skole, kaldes 
skoleaar. I et skoleaar er der almindelig 9 maaneder. 
Aaret inddeles enten i tre terminer eller i to semestre. 
Det fgrste semester begynder som oftest den anden uke i 
september. Det andet semester begynder enten sidst 1 
januar eller i den f¢grste uke i februar. Mellem se- 
mestrene er der ferie. Sommerferien er lengst; da har 
vi ferie paa tre maaneder. Ved juletider og i paasken 
er der ogsaa ferie, men bare paa en eller to uker. 

De som studerer ved hgiere skoler, saasom colleges 
og universiteter, kaldes studenter; og de som studerer 
ved mindre skoler kaldes elever. I Norge brukes ordet 
student kun om en som har tat Examen Artium. 

Der er ogsaa andre ord som brukes forskjellig i norsk 
og i engelsk. I engelsk taler vi om at studere dette og 
hint subject. Det som vi i engelsk kalder subject heter 
paa norsk fag, og brukes om matematik, fysik, kemi, 
gresk, latin, fransk, 0. s. v. De fgrste er realfag, de 


67 


sidste hgrer med til de klassiske fag. Man kan enten si 
at en studerer et fag, eller at man /@ser et fag. Disse 
forskjellige fag er inddelt 1 kurser. Av disse er der to 
slags, nemlig det klassiske kursus og realkurset. Naar 
en tar de fag som h¢grer til det klassiske kursus, sier vi at 
han tar eller gaar den klassiske linje. Om en som tar 
fagene der (which) h¢grer til realkurset, sier vi at han 
gaar reallinjen. 


COMPOSITION. 


1. The school-year is often divided into three terms. 
2. The first term is the Fall term and begins about (om- 
trent) the second Tuesday in September. 3. The sec- 
ond term is the Winter term; this is two weeks shorter 
than the first term. 4. The last term of the year is the 
Spring term, which is the shortest. 5. Between the first 
and second terms we have Christmas vacation. 6. The 
subjects are classified in courses; two of these are the 
classical course and the scientific course. 7. Some of 
the subjects which belong to the scientific course are 
physics, chemistry, mathematics. 8. Greek and Latin 
are two of the subjects which belong to the classical 
course. 9. Some subjects are easy and some are hard. 
1o. Some subjects are more difficult than others. 11. 
Some subjects are easier than others. 12. It is not well 
to take many subjects at a time (ad gangen). 13. It 
is better to take few subjects at a time and get (learn) 
them well. 14.. The lesson for tomorrow is more dif- 
ficult than the lesson for today. 


68 


LESSON XVI. 
PRESENT PARTICIPLE. 


43. The present participle is formed by adding 
-ende to the verbal stem: at elske — elskende; at 
skinne — skinnende; at flyte — flytende; at gaa — 
gaaende. 


44. The present participle is used — 


I. as adjective: en skinnende sol, a shining sun; 

2. asadverb: Han talte flytende, He spoke fluently ; 

3. as adverbial apposition: Han kom gaaende, He 
came walking. 


45. The use of English forms in -ing and of 


Norse equivalents must be carefully observed. 


1. The present participle in both English and Norse 
is used: 

a.—as adjective: a shining sun, en skinnende sol; 

b.—as adverbial apposition: He came walking, Han 
kom gaaende. 

1. The English participle used as adverbial apposition is 
often equivalent to a finite verb in Norse: He sat writing, 
Han sat og skrev. He stood speaking, Han stod og talte. 

2. The Norse participle used as an adverbial modifier 


is often equivalent to an adverb in English: Han talte fly- 
tende, He spoke fluently. 


2. In English the present participle is used to form 
tenses; in Norse it is not: He is writing, Han skriver 
(not er skrivende). 

When the idea of continued action is strong, this 
progressive tense is equivalent to the idiom at holde paa 
(med)—, to keep on (with)—: 

He was writing when I Han holdt paa (med) at 
came. skrive da jeg kom, 


69 


3. The participle having plus the perfect participle 
of a verb (a construction denoting action just completed) 
is equivalent to a time phrase or clause: 


Having read the letter he a—Efter at ha lest brevet 
tore it to pieces. rev han det istykker. 
b.—Da (when) han hadde 
lest brevet, rev han det 
istykker. 


4. The participle being plus any predicate comple- 
ment is equivalent to a clause: 


a.—Being sick he could not Da han var syk, kunde han 


come. ikke komme. 
b.—Being wounded he had Da han var saaret, maatte 
to go home. han reise hjem. 
c.—Being that he was sick Eftersom (as) han var syk 
he could not come. kunde han ikke komme. 


5. a—The gerund (verbal noun in -ing) is equivalent 
to the infinitive: 


(1) Writing book. Skrivebok. 

(2) He began writing. Han begyndte at skrive. 

(3) Writing letters is a At skrive brev er en van- 
difficult art. skelig kunst. 


b.—When the gerund is modified by a noun or pro- 
noun in the possessive case (showing the agent of the 
act expressed), it is equivalent to a noun clause with sub- 
ject and tense according to context; the clause may be 
introduced by det. 


(1) Hiscoming home was (Det) at han kom hjem 


a surprise. var en overraskelse. 
(2) Their having come At de var kommet hjem 
home was a surprise. var en overraskelse. 


6. The abstract nouns in -ing correspond to the 
abstract nouns in Norse formed by adding to the verb 


a 


stem -(”)ing or -en: at skrive (skriv)—skrivning, also 
skriven; at strebe (streb)—streben (striving) : 


a.—Paa skolen lerer bgr- 
nene skrivning. 

b.—Man blir tret av al den- 
ne skriven. 

c.—Der er altid en streben 
efter at lere noget nyt. 


At school the children learn 
writing. 

One gets tired of all this 
writing. 

There is always a striving 
to learn something new. 


VOCABULARY. 


en bygning, —er, building. 

en gaard [gaar], —e(r), 
large building. 

en leiegaard, —e(r), flat (at 
leie, to rent). 

et hus, —, house. 

en bolig, —er, dwelling; res- 
idence. 

en indgang [nn], —e(r), en- 
trance. 

en entré [angtre’], 
entrance; entry. 

en etage [eta’sje], —r, story 
(of a building). 

et loft, —, upper story; up- 
stairs. 

en kjelder [ll], —e, cellar; 
basement. 

en trap, —per, stairs. 

et trin, —, step. 

en dgr, —e(r), door. 

en ter’skel, —ler, threshold. 

et gulv, —, floor. 

et vindu, —er, window. 

en gardin’, —er, curtain. 

et téppe, —r, carpet; spread 
(bedspread). 
mgbler (pl.), furniture re- 

' garded as pieces. 


—er, 


mgblement’ [mgblemang’], 
furniture regarded collect- 
ively. 

en leilighet, —er, suite of 
rooms; apartments. 

en stue, —r, a room; parlor. 

et verelse, —r, room. 

et rum [romm], —, room; 
space. 

et kam’mer, kam‘re, room. 

et soveverelse [sAive—], —r, 
sleeping room, bedroom. 

en séng, —e(r), bed. 

en dyne, —r, a coverlet cor- 
responding to a quilt. 

en pute, —r, pillow. (also 
hodepute; hode, head). 

en so’fa, —er, sofa; couch. 

toiletsaker [toalét’—], toi- 
let articles. 

et foredrag, —, lecture. 

en klokke, —r, bell. 

en forelzesning, —er, lecture 


(in a course of instruc- 
tion). 
et kate’ter, katetre, chair; 
desk. 


71 


at bygge — bygde — bygget, going to —; is said to — 


(or 1), to build. (followed by _ infinitive 
at fgre, II, to lead. without at). 
at o’verhgre, II, to conduct maa (modal aux. 75 and 78), 
recitation; to hear lessons. must. 
at éksamine’re, II, to quiz; bred [bre], r, broad. 
to examine. isté’denfor, or istedetfor, in 
at ringe, II, to ring. place of. 
burde, (modal auxiliary, 75 op, up. 
and 79), ought; should. nogen [noen], some one; 
skal (tense and modal aux. anyone. 


75 and 76), is to —; is 


READING. 


Der er mange slags bygninger, baade store og smaa; 
men de er alle mere eller mindre like. En stor bygning 
kan ha flere (several) etager, loft og kjelder; i en saa- 
dan bygning kaldes kjelderen kjelderetage. En _ bred 
trappe fgrer op til indgangen; denne bestaar som oftest 
av to dgrer. I kontorbygninger er der lange ganger eller 
korridorer. Fra disse er der andre dgrer som f¢rer ind i 
kontorerne. Trapper fgrer fra den ene etage til den an- 
den. Og i hgie bygninger er der ogsaa elevatorer eller 
heiser. Saadanne bygninger kaldes gaarder i norske 
byer. Altsaa sier man der forretningsgaard istedenfor 
business block. 

En bygning som brukes til at bo i, en bolig altsaa, 
kaldes almindelig hus. Der er ogsaa store bygninger 
hvor flere familier bor sammen. Disse kaldes leiegaarde, 
og svarer til amerikanske flats. De verelser som hgrer 
sammen, kaldes Jeilighet. Til en leilighet hgrer flere for- 
skjellige verelser, saasom kjgkken, spiseverelse, stue, 
soveverelse og entré. Der er ogsaa andre navn paa 
verelser; en stue kan ogsaa kaldes storstue, dagligstue, 
og salon. Der er ogsaa andre verelser, saasom gjeste- 
verelse, barnekammer, o. s. v. Vakre mgbler, tepper 


72 


paa gulvet og gardiner for vinduet tjener til at gjdre et 
verelse hyggelig. Til et soveverelse eller sengekam- 
mer hgrer senger med tepper, dyner og hodeputer, kom- 
moder, speil, toiletsaker med mere. I entréen, eller ved 
entrédgren, er der en dgrklokke til at ringe med. De 
almindelige uttryk er at ringe paa eNer ogsaa at 
ringe. “Det ringte!”’ “Ringte nogen?” “Der var nogen 
som ringte (paa).” 

En skolebygning er som oftest en meget stor byg- 
ning. Den er inddelt i kontorer, klasseverelser og labo- 
ratorier. Klassevzrelserne kaldes ofte auditorier, iszer i 
saadanne klasseverelser hvor professoren holder fore- 
lesninger. 


COMPOSITION. 


I. My father is building a large two-story house. 
2. The entrance to the main building (hovedbygning) 
is broader than the entrance to the other buildings. 3. 
A stairway should not have high steps. 4. This parlor 
ought to have a new rug and some new furniture. 5. 
These curtains are not as long as they should be. 6. I 
am going to (skal) read a new book this evening. 7. 
Having read the book, he began writing a letter. 8. 
Which is the greater art [which art is greatest], reading 
or writing? 9. This is not writing paper, but I have 
been using it as I haven’t anything else (noget andet). 
10. After learning my lessons, I sat writing letters till 
11 o'clock. 11. He stood talking with an old friend of 
mine. 12.. He was a good speaker; he spoke very flu- 
ently. 


73 


LESSON XVII. 
CONJUGATION. 


46. Paradigm of four type verbs. Auxiliaries 
are given only with the first. 


PRINCIPAL PARTS. 


Infinitive. Imperfect, Perf. participle. 
I. at elske elsket elsket 
II. at lese leste lest 
III. at tro trodde trodd 
St. v. at skrive skrev . skrevet 


ACTIVE VOICE. 
Indicative Mode. 


I, II, ITI. St. v. 
pres.: elsker lzeser tror skriver 
past: elsket leeste trodde skrev 
fut.: skal elske lazse tro skrive 
pres. p.: har elsket lest trodd skrevet 
past p.: hadde elsket lest trodd skrevet 
fut. p.: skal ha! elsket leest trodd skrevet 
Ist cond.: skulde? elske lzese tro skrive 
2nd cond.: skulde ha* elsket lest trodd skrevet 


Subjunctive Mode. 


pres.: elske lese tro skrive 


Imperative Mode. 


pres.: elsk les tro skriv 
Infimtive Mode. 

pres.: at elske lzse tro skrive 

perf.: at ha elsket — lest trodd skrevet 

fut.: at skulle elske lzeese tro skrive 


Present Participle. 
elskende lesende troende skrivende 


74 


PASSIVE VOICE. 
Indicative Mode. 


elskes leses troes skrives 
peers blir elsket lest trodd skrevet 
re elskedes lestes troddes skreves 
PAPE: blev elsket lest trodd skrevet 
ors skal elskes leeses troes skrives 
ps skal bli elsket lest trodd skrevet 
pres. p.: er blit elsket lest trodd skrevet 
past p.: var blit elsket lest trodd skrevet 
fut. p.: skal vere blitelsket lest trodd _— skrevet 
Ist cond.: skulde elskes leses troes skrives 
2nd cond.: skulde vere blit elsket lest trodd = skrevet 
Subjunctive Mode. 

{ bli elsket lest trodd skrevet 
Rese vere elsket lest trodd skrevet 
Imperative Mode. 

bli elsket lest trodd skrevet 
PESE ver elsket lest trodd _—_ skrevet 
Infinitive Mode. 

at elskes leses troes skrives 

pe at bli elsket lest trodd — skrevet 
pres. p.: at vere blit elsket lest trodd _ skrevet 
f at skulle elskes leses troes skrives 
ut.: at skulle bli elsket lest trodd skrevet 

Present Participle. 

sing.c.g.: elsket leest trodd = skreven 
sing.n.g.: elsket lest trodd _—_skrevet 
plural: elskede leste trodde skrevne 


Notes.—1. Present tense of at faa may be used instead of 
skal (or vil) ha to form the future perfect: Jeg kommer 
naar jeg faar lest brevet (=—skal ha lest). 

2. Skulde as an auxiliary is equivalent to should. Skulde 
and vilde are the past tenses of the verbs whose present 
tenses are skal and vil (see $78). The present tenses, as we 
have seen, are used to form the future tenses (from the point 


75 


of view of the present); the past tenses are used to form the 
conditional tenses (future from the point of view of the 
past). See 879. 

3. Imperfect tense of at faa may be used instead of skulde 
(or vilde) ha to form the second conditional: Han sa han 
skulde kcmme naar han fik lest brevet (—skulde ha lest). 


47. The subjunctive mode has only one verb 
form, that of the infinitive. It is used to express wish, 
prayer, and concession: 


a.—Lenge leve kongen! Long live the king! 


b.—Komme dit rike. Thy kingdom come. 
c.—Enhver handle efter Let each (every man) act 
eget skjgn. according to his own 
judgment. 


48. The imperative mode has only one verb 
form, that of the verb stem. In verbs ending on -re 
and -le, the -e is retained for euphony. A verb in this 
mode expresses command: 


a.—Les hpiere! Read louder! 
b.—Hedre de gamle! Honor the aged. 


INFLECTION OF PARTICIPLE. 


49. Perfect participles of transitive verbs are used 
as adjectives and are inflected for agreement. 


1. Strong declension. 
Class I. en elsket sgn, et elsket barn; elskede born. 
Class II. en lest bok, et lest brev; leste bpker. 
Class III. en sydd bokstav, et sydd ord; sydde bok- 
staver. ‘ 
St. v. en skreven bok, et skrevet brev; skrevne bgker. 
2. In the weak declension, the participle has the 
plural form. 


76 


VOCABULARY. 


et bibliotek’, —er, library. 

et bokskap, —, book-case. 

en hylde [ll], —r, shelf. 

en reol’, —er, shelf of books. 

en samling, —er, collection. 

et eksém’pel, —ler, example. 

en fortel’ling, —er, story; 
novel. 

en roman’, —er, novel. 

en novél’le, —er, novel. 

et digt, —, poem. 

et verk, —er, production 
(used of any book, but 
most often of a scientific 
work). 

et bind [nn], —, volume. 

et dra’ma, —er, drama. 

et skuespil, —, play. 

et tegn [tein], —, sign. 

poesi’, c. g., poetry; that 
which is poetical, whether 
in verse or in prose form. 

pro’sa, c. g., prose. 

dannelse, c. g., culture. 

litteratur’, c. g., literature. 

histo’rie, c. g., history. 

natur’, c. g., nature. 


indhédld [nn — Il], n. g., con- 
tents. 

art, —er, c. g., kind. 

at samle, I, to collect. 

at opstille, I, to place (as 
on a shelf or in line). 

at tenke, II, to think. 

at digte, I, to compose; write 
poetry or fiction. 

at nevne, II, to name; men- 
tion. 

dannet, —, —ede, (part. of 
at danne, to form), cultured. 

privat’, —, —e, private. 

skjgn, —t, —ne, beautiful. 

skjgn/litteratur, fiction. 

lik, r, like; similar. 

daarlig, —, —e, pcor; bad. 

en klasse, —r, class. 

at finde [nn], — fandt — 
fundet, to find. 

at paa’staa, to claim; to say. 

at ta sig ut, to appear (well); 
make (a good) appearance. 

at komme an paa, depend on. 

sam’men, together. 

stgrrelse, —r, c. g., size. 

for’at, so that; in order that. 


READING. 


I ethvert hjem burde der vere et bibliotek. Man 
kan gjerne paastaa at et bibliotek er tegn paa en dannet 
familie, et dannet hjem. Men meget kommer an paa 


hvad slags béker der findes i biblioteket. 


Der er ogsaa 


daarlige bdéker, og at saadanne blir lest, er alt andet end 


tegn paa dannelse. 


Bégkerne opstilles i store skap med hylder i, Disse 


77 


kaldes bokskap og boklylder. En hylde med bgker kan 
ogsaa kaldes en reol, eller bokreol. Som oftest opstilles 
de béker sammen-som er av samme st¢rrelse, forat reo- 
lerne skal ta sig bedre ut. 

Man inddeler bgker i klasser efter deres indhold. Der 
er to store hovedklasser, nemlig videnskabelig litteratur 
og skjdnlitteratur. Disse kan igjen inddeles i mange for- 
skjellige klasser. Videnskabelige verker handler om 
naturvidenskap, historie, matematik, o. s. v. 

Skjgnlitteratur kan vere av mange slags. Der er 
poesi og prosa. Der er digt, skuespil (drama, komédie, 
tragédie), romaner og fortellinger. En forfatter som 
skriver skjgnlitteratur, kaldes digter. Norge har mange 
store digtere. Blandt disse kan nzvnes Henrik Ibsen, 
Bjgrnstjerne Bjgrnson, Jonas Lie, Ivar Aasen, Aasmund 
Vinje, Per Sivle, Arne Garborg og mange andre. Vi 
burde alle bli kjendt med den norske litteratur. 


COMPOSITION. 


1. Every cultured home ought to have many good 
books. 2. A good library—whether it is a large or a 
small collection—is a sign of culture. 3. Much depends 
upon what kind of books one reads. 4. We do not all 
like the same kind of literature; some would rather read 
scientific works than they would read fiction. 5. One 
should read some of each; it is not better to read science 
only, than to read only fiction. 6. The best culture is 
obtained through (faaes ved) reading the best in all 
classes of literature. 7. Poetry consists mainly [for 
the most] of short poems; but a poem may also be a 
whole play. 8. Ibsen’s Brand is such a poem, and also 
Peer Gynt; these are two of the greatest productions in 
Norse literature. 9. Ibsen wrote Brand in his 37th 
year; he wrote it in [on] three months. 10, Peer Gynt, 


78 


which many claim to be [say is] the greatest of all his 
dramas, was written one year later. 11. School 
libraries are usually much larger than private libraries. 


LESSON XVIII. 


There are a number of words of such nature that they 
offer difficulty both to grammatical treatment and to defini- 
tion. In this and a few lessons following, some of these 
particles, prepositions, and pronouns are taken up in ex- 
amples showing their use. The student must bear in mind 
that the equivalents given in English do not always give the 
exact shade of meaning. 


50. Ja, jo, yes. 


a.—In answering questions, jo is used when the 
question is put negatively. 


1. Kommer han snart? Ja, nu kommer han. 


2. Kommer han ikke snart? Jo, nu kommer han. 

b.—Ja and jo are used in a disconnected way like the © 
English well, why, etc. Ja has often an enquiring force ; 
jo is chiefly emphatic. 


1. Ja, hvad sier du til det? Well, what do you say to 


that? 


2. Ja, det har ogsaa jeg 
sagt. 

3. Ja, saa gaar vi da. 

4. Du er jo gammel alt. 

5. Jo, det var gutten sin, 
det! 

6. Han kunde jo tkke an- 
det. 

7. Ja vel. 

8. Ak ja! 

9g. Jo da. 


Well (or yes), I have said 
the same thing. 

Well, we are off then. 

Why, you are old already. 

That was the fellow for 
you! 

He couldn’t help 
course. 

Very well. 

Alas! 

Why yes; yes, certainly. 


it, of 


51. Nei is the negative answer to a question. It 
also has other idiomatic uses. 


1. Net, saa vakkert! 

2. Net, se der! 

3. Net, hvad sier du? 

4. Net, du sier da vel ikke 
det? 

5. Net, aldeles ikke! 

6. Nei da. 


How beautiful! 
Just look! 
What? 

You don’t say! 


By no means. 
No; not at all. 


52. Ay is translated by of, out of, off, from, in, 


for, by. 


1. Har De lest nogen av 
hans nye bgker? 
2. Net hvor elskverdig det 
var av Dem at komme. 
3. Der var bare mitti av 
hvert hundrede som kun- 
de baade lese og skrive. 

4. Oyvind tok huen av 
og kastet den ende op. 

5. Jeg hgrte det av en ven 
av mig. 

6. Han var gammel av 
aar. 

7. Han kommer tkke, av 
en eller anden grund. 

8. Boken er skrevet av 
Byjgrnson. 


Have you read any of his 
new books? 

How kind it is of you to 
come. 

There were but go out of 
every hundred who could 
both read and write. 

Qyvind took his cap off 
and threw it straight up. 

I heard it from a friend of 
mine. 

He was old in years. 


He is not coming for some 
reason or other. 

The book is written by 
Bjgrnson. 


53. Om is translated by if, in, about, by, for, 


during, per, a. 


1. Jeg spurte han om han 
kunde komme. 

2. Hansa han skulde vere 
her om en time. 

3. Han skrev ikke noget 
om hvordan han har det. 


I asked him if he could 
come. 

He said he would be here 
in an hour. 

He did not write anything 
about how he is getting 
along. 


4. De gtk side om side. 

5. De spilte om penge. 

6. Du har ingen ide om 
hvor deitlhig det var. 

7. Vt spiser tre ganger 
om dagen. 


They walked side by side. 

They played for money. 

You have no idea (of) how 
beautiful it was. 

We eat three times a day. 


54. Ved is translated by at, by, of, about, to. 


1. Han er lerer ved uni- 
versitetet. 

2. Han sitter ved bordet 
og skriver, 

3. Bordet staar ved vin- 
duet. 

4. Det store slag ved Svol- 
der stod 1 aaret 1000. 


5. Der er noget ved ham 
som jeg tkke ltker. 

6. Hold fast ved hvad du 
har. 


He is instructor at the uni- 


versity. 

He is sitting at the table 
writing. 

The table stands by the 
window. 


The great battle of (or at) 
Svolder took place in the 
year I000. 

There is something about 
him that I don’t like. 

Stick to what you have. 


55. Med is translated by with, in, by, on, among, 


along. 


1. Hvem gaar med mig? 

2. Med andre ord, hvem 
vil gaa med? 

3. at multiplicere med ... 

4. Han gjorde det med 
forset. 

5. Han var med de fgrste 
som gik, 

6. med et eneste spring. 


Who will go with me? 


In other words, who will 
come along? 

to multiply by.... 

He did it on purpose. 


He was among the first to 
leave. 
at a_ single 


leap). 


bound (or 


56. For is translated by for, to, at, of, about, too. 


1. Skriv et brev for mig. 

2. Vil De vere saa venlig 
at lese litt for mig? 

3. Det er det samme for 
mig. 


Write a letter for me. 

Would you kindly read a 
little to me? 

It is all the same to me. 


4. Det laa like for hans 
fotter. 

Jeg er bange for den 
hunden. 
6. Jeg er engstelig for 
min bror. 

Les tkke for meget. 


5. 


SI 


It lay right at his feet. 
I am afraid of that dog. 
I feel worried about my 


brother. 
Don’t read too much. 


57. Paais translated by on, in, at, of. 


Boken ligger paa bor- 
det 


Vi bor paa landet. 

Gaar De paa (or 1) te- 
ater? 

Jeg har hgrt det paa 
teatret. 

Han er en mand paa 25 
(aar). 


The book is lying on the 
table. 

We live in the country. 

Do you go to the theater? 


I have heard it at the the- 
ater. 
He is a man of 25 (years). 


58. Til is translated by to, for, towards, until, of. 


Han talte til os. 

Har du lert leksen til 
imorgen? 

Han tok veien til byen. 


Du faar vente til siden. 


Odin er far til Tor. 
til alle sider. 
av og til. 


- He spoke to us. 


59. Over is translated 


beyond. 


Hun satte det over 1l- 
den. 
2. Han gik over gaten. 
3. Vandet gik over sko- 
ene. 
4. Det er over al beskri- 
velse. 


i 


Have you learnt the lesson 
for tomorrow? 

He took the road towards 
town. 

You will have to wait until 
later. 

Odin is the father of Thor. 

to all sides. 

now and then. 


by over, across, above, 


She put it over the fire. 


He went across the street. 

The water went above the 
shoe-tops. 

It is beyond all description. 


82 


60. Distinction in use of adverbs. 


I. Galt (wrong) and daarlig (poorly) are often 
used as positive instead of ilde, while the comparative 
and superlative are retained. Daarlig is also compared 
regularly. 


Det var galt nok for, men It was bad enough before, 


nu er det verre. but now it is worse. 
Det staar daarlig til endnu, Conditions (or things) are 
men det har veret verre. bad now, but it has been 
worse. 


2. Ofte and tit are synonyms; but ofte is more em- 
phatic and is preferred in common usage. Sometimes 
both are used: Det hender tit og ofte. 

3. a—Gyjerne has no exact English equivalent, but 
may be rendered in various ways. It connotes the idea 
of willingness where the element of will or volition may 
enter in; otherwise it connotes readiness or possibility. 


Det gjgr jeg meget gjerne. Ill do that with great 


pleasure. 
Imorgen kommer det gjer- Tomorrow it may possibly 
ne til at regne. rain. 


b.—In the comparative and superlative gjerne ex- 
presses an idea of preference. 


Jeg leser hellere end jeg I would rather read than 
skriver. write. 
Jeg vil helst lese. I prefer to read. 


4. Litet and litt usually have the same meaning. 
Litet is the neuter of the adjective liten, hence it is the 
regular adverbial form. But before other adjectives and 
adverbs, litt is used in place of litet. 


Det er litt sent. It is a little late. 
Her er litt papir. Here is some paper. 
Han leste for litet, He read (studied) too lit- 


tle. 


83 


5. a.—Godt and vel are both adverbs corresponding 
to the adjective god. In some cases they can be used in- 
terchangeably, 


Han kan leksen sin godt He knows his lesson well. 
(not vel). 
Far vel, min ven. Farewell, my friend. 


b.—Vel is used with secondary meanings: 


assurance: Ja det var vel. Yes, certainly. 
supposition: Det gaar vel You are getting along well, 
godt? I suppose ? 
intensive: Det gaar vel It goes too well. 
(with stress) godt. 


6. Adverbs indicating direction are made to indicate 
locality by adding -e: ut— ute, outside; ind — inde, 
inside. 

7. Da (when) and maar are used as conjunctive 
adverbs. 

a.—Da introduces a clause whose verb denotes a 
single act in past time: Han var hjemme da jeg kom. 

b.—Naar introduces a clause whose verb denotes (1) 
a single act in future tense: Han blir (will be) hjemme 
naar (when) jeg kommer; (2) a recurring act in any 
tense: Han brukte at vere hjemme naar (whenever) 
jeg kom. 


LESSON XIX. 
INDEFINITE PRONOUNS. 


61. The indefinite pronouns are, det, man, en, 
nogen, ingen, somme, mangen, anden, al, hver, enhver. 


62. Det is translated by it. It is used as imper- 
sonal subject and as introductory subject. 


84 


1. Det regner; det sner; It rains; it snows; it blows. 
det blaaser. 
2. Det siges at han er It is said that he is a hun- 


hundrede aar gammel. dred years old. 
3. Det er ikke godt at vite It is hard to tell how soon 
hvor snart det sker. it will happen. 


4. Det var mig som for- It was I who told him (it). 
talic ham det. 
63. Man has no corresponding word in English. 
It may be rendered by thev, we, people, one. (Comp. 
Germ. man, French on.) 
I. Man sier at han har They say he has written a 


skrevet en ny bok. new book. 
2. Man tror ikke paa spg- We (or people) do not be- 
kelser og slikt nu lenger. lieve in ghosts and the 


like now any more. 


64. En (poss. ens) is used in the same sense as 
man. But while man can be used only as subject, en 
may be used both as subject and object, and also as 
possessive modifier. 


1. En kan ikke tro alt en One can’t believe every- 


hgrer nu tildags. thing he hears now 
a-days. 

2. En tror ens egne ven- One has most confidence in 

ner bedst. his (one’s) own friends. 


65. Nogen is used both substantively and ad- 
jectively. “The meaning must be determined from the 
context. Among the equivalents are: some, some one, 
somebody, any, anyone, anybody, something, any- 
thing. 

1. Her har du nogen bg- Here you have some books 


ker at lese. to read. 
2. Her er noget papir for Here is some paper for you 
dere at skrive paa. to write on. 


3. Har du nogen bgker Do you have any books or 
eller noget lesestof? any reading matter? 


85 


4. Jeg saa nogen gjennem I saw some one thru the 


vinduet. window. 

5. Har du set nogen? no- Have you seen anybody, 
get? anything? 

6. Jeg harhgrt noget vak- I have heard something 
kert om dig. nice about you. 

7. Jeg har ikke hgrt no- I haven't heard anything. 

et. 

8. a eg har ikke hgrt noget I have heard nothing about 

om det. it. 


66. Ingen (sing. & plur. n. g. intet). The primary 
meaning is ikke en. As adjective it may be used in the 
plural, meaning no. Other equivalents are: no one, 
none, nobody, nothing. 


1. Jeg saa ingen (ikke I saw no one where I 


nogen) hvor jeg stod. stood. 
2. Gi mig nogen penner, Give me some pens, I have 
jeg har ingen. none (haven’t any). 


67. Somme (some) is used both as adjective and 
as substantive. 


1. Der er somme som There are some who can 
ikke kan uttale vokalen not pronounce the vowel 


2. Somme vokaler er mere Some vowels are more dif- 
vanskelige at uttale end ficult to pronounce than 
andre. others. 


68. The adjective mange (many) occurs as a 
pronoun in various forms: mangen (many a), mangen 
en (many a one), mangt (many things). 


1. Det har han sagt mig Many a time has he told me 


saa mangen gang. that. 
2. Mangen ens liv er gaat Many a one’s life is lost 
tapt 1 hav og storm. (has been lost;  lit.: is 


gone lost) in storm and 
sea. 


3. Var der mange hjem- 
me hos dere igaar? 

4. Han har mange penger 
1 banken. 

5. Der er mangt at gjpre 
nu om dagen. 

6. Han farer med saa 
mangt at han faar ingen- 
ting gjort. 


86. 


Were there many at your 
place yesterday? 

He has a lot of money in 
the bank. 

There is a lot to do now 
(a) days. 

He is at so many things 
that he doesn’t get any- 
thing (gets nothing) 
done. 


69. Anden, n. g. andet, pl. andre (other). It 


is used adjectively and substantively. 


1. Det var ikke dig jeg 
mente, det var en anden. 

2. Det er tkke det jeg 
mener; jeg mener noget 
ganske andet. 

3. Hvad er det de andre 
har at gjpre? 

4. Hvad har andre folk 
med det at gjgre? 

5. Det var i en anden bok 
jeg leste det, ikke 1 den- 
ne. 


70. Al, n. g. alt, pl. 


I didn’t mean you, I meant 
some one else. 

That isn’t what I mean; I 
mean something quite 
different. 

What is it the others have 

to doP 

What have other people to 
do with that? 

It was in another book I 
read it, not in this (one). 


The common 


alle (all). 


gender form, al, is used as adjective only. Alt and alle 
are used both adjectively and substantively. 


1. At jorden gaar og so- 
len staar, er noget alle 
vet 1 vore dage — de 
som kan lese da. 


2. Det er tkke alt guld 
[gull] som glimrer. 


That the earth moves and 
the sun stands still is 
something’ everybody 
knows in our day—those 
who can read, at any rate 
(at least). 

It is not all gold that glit- 
ters. 


71. Hyver, n. g. hvert (each, every), forms com- 


pounds with the ind. art.: 


enhver, ethvert (anyone, 


any). Used adjectively and substantively. 


87 


1. Vilerer noget for hver 
dag som gaar. 

2. Vt maa lere hvert ord 
og hver setning 1 hele 
lesen. 

3. Enhver som vil lere no- 
get, maa lese med flid. 


4. At ilden [illen] er varm 
er noget ethvert (hvert) 
barn vet. 


We learn something each 
day that passes. 

We must learn every word 
and every sentence in the 
whole lesson. 

Anyone who wants to learn 
must study with dili- 
gence. 

That fire is warm is some- 
thing every child knows. 


72. Some of. the pronouns and conjunctive ad- 
verbs form a class of compounds by adding som helst. 
This corresponds somewhat to the idiomatic use of 


-ever, whatever, and at all. 


The force of som helst 


may sometimes be rendered by any. 


1. Kom naar som helst. 

2. Dette er noget man kan 
tale om hvor som helst. 

3. Hvem som helst kan 
komme. 

4. Nu kan vi lese hvad 
som helst. 

5. Nu kan vt snart lese 
hvilken som helst norsk 
bok. 

6. Er der nogen som helst 
grund [nn, reason] for 
tkke at ha lert leksen? 

7. Der er ingen som helst 
grund. 


Come at any time. 

This is something one may 
speak about any place. 

Anyone at all may come. 


Now we can read anything 
at all. 

Now we shall soon be able 
to read any Norse book 
whatever. 

Is there any reason at al 
for not having learnt the 
lesson? 

There is no reason what 
ever. 


73. Use of gang, time. 


en gang. 

engang. 

den gang. 

. en og anden gang 
(gangen). 


POH 


once (numerically). 
once, once upon a time. 
then; that time. 

once in a while. 


88 


5. baade den ene gangen lit.: both the one time and 


og den anden. the other. 
6. gang paa gang. time and again. 
7. nogen gang. any time (ever). 


RECIPROCAL PRONOUNS. 


74. The reciprocal pronouns are _ hinanden 
[hinan] and hverandre [verandre.]_ Hinanden re- 
fers to two, and hverandre to more than two. 


1. Lereren og eleven hil- The teacher and the pupil 


ste paa hinanden. greeted each other. 
2. Lereren og eleverne The teacher and the pupils 
hilste paa hverandre. greeted one another. 
LESSON XX. 


MODAL AUXILIARIES. 


75. The six modal auxiliaries are skulle, ville, 
kunne, maatte, burde, turde. 


1. The modal auxiliaries are followed by the in- 
finitive without the sign at. 

Han burde komme snart. He ought (to) come soon. 

2. In the inverted word order the subject comes be- 
tween the auxiliary and the verb. 

Fgrst da turde han komme. First then he dared ta 
come. 


PRINCIPAL PARTS. — 


Infinitive. Present. Imperfect. Perf. part. 
at skulle skal (shall) skulde [11] skullet 
at ville vil (will) vilde [ll] villet 
at kunne kan (can) kunde [nn] kunnet 
at maatte maa (must) maatte maattet 
at burde bgr (ought) burde burdet 


at turde tdér (dare) turde turdet 


89 


76. Shkulle and ville are nearly identical with 
shall and will. 


1. Their present tenses are used as auxiliaries to 
form the future (§22, 3 and 6). 


2. Their imperfect tenses are used as auxiliaries to 
form the first conditional and second conditional tenses. 

1st cond.: skulde skrive, should write. 

2nd cond.: skulde ha skrevet, should have written. 

1st cond.: vilde lese, would read. 

2nd cond.: vilde ha lest, would have read. 

3. Skulle expresses an idea of: 

a.—command: Nu skal du gaa. Now, go! 

b.—duty: Du skulde ha gaat da han bad dig. You 
should have gone when he told (asked) you to. 

c—rumor: Han skal vere en stor taler. He is said 
to be a great speaker. 


4. Ville expresses an idea of: 

a.—will: Jeg gjgr det fordi jeg vil. I do it because 
I want to (will to). 

b.—choice: Jeg gjgr hvad jeg vil. I do what I please. 

c.—intent: Jeg vil skrive. I am going to (intend to) 
write. 


77. Kunne expresses an idea of: 


a.—knowing: Jeg kan leksen. I know the lesson. 
b.—ability: Han kan lese. He can read. 
c.—permission: Nu kan du gaa. Now you may go. 
d.—possibility: Det kan bli regn. It may rain. 


CONJUGATION OF INDICATIVE MODE. 


Indicative Mode. 


pres.: kan (can) know am able 
imp.: kunde (could) knew was able 
fut.: skal kunne shall know shall be able 


go 


pres. perf.: har kunnet have known have been able 

past perf.: hadde kunnet had known had been able 

fut. perf.: skal ha kunnet shall have shall have been 
known able 

Ist cond.: skulde kunne’ should know _ should be able 

2nd cond.: skulde ha kun- should have should have 


net known been able 
Infinitive Mode. 
pres. inf.: at kunne to know to be able 


perf. inf.: at ha kunnet' to have known to have been able 
fut. inf.: at skulle kunne 


Note 1.—All the modal auxiliaries may be conjugated like 
kunne. But they do not “make sense” in all the tenses. 
However, they are used with a wider tense reference than 
the corresponding English equivalents: Jeg maa gaa, I must 
go; Jeg maatte gaa, I had to go. 

Note 2.—In the 2nd conditional, ha is often omitted: 
skulde kunnet. In a similar way any modal auxiliary may 
be followed by a perfect participle: maatte reist; burde reist. 


78. Maatte may be rendered by must, be obliged 
to, have to, etc. It expresses: 


a.—obligation: Jeg maa gaa, I must go (leave). Jeg 
maatte gaa, I had to go. 

b.—permission: Maa jeg faa et glas vand? May I 
have a glass of water? 

c.—wish: Maatie du aldrig glemme dit barndoms- 
hjem. May you (would that you might) never forget 
the home of your childhood. 


79. Burde is equivalent to ought. It expresses: 


a—duty: Du burde lere dine lekser bedre. You 
ought to learn your lessons better. 

b.—fittingness: Saadan (or slik) bgr det vere, og 
ikke anderledes. Thus it ought to be, and not other- 
wise. 


gI 


80. Turde expresses an idea of : 
a.—daring: Jeg tgr alt som erlig er, I dare all that is 


honorable. 
him ? 


Tor du spgrre ham? Do you dare to ask 


b.—permission: Tyr jeg spgrre Dem om Deres navn? 


May I ask your name? 


c.—possibility: Det tor vere farlig, It may be dan- 


gerous. 


81. E:xpressions in common use. 


1. Skal du hjem? 
2. Hvad skal jeg der? 


3. Hvad skal jeg med 
det? 

4. Hvad skal det vere til? 

5. Saa skal det vere! 

6. Det skal saa vere. 

7. Det skulde vere en 
vits. 

8. Han skal til at studere. 


9. Han skulde til at 
skrive. 
10. Han skulde ha veret 
her ved 9-tiden. 
11. Skulde du treffe ham, 
saa hils ham fra mig. 


12. Der skal penger tl at 
gaa paa skole. 

13. Komme hvad der vil. 

14. Me kan hvad man 
vil, 

15. Hvad er det du wil? 

16. Han vet hvad han vil. 

17. Hvad wil det si? 

18. Det vil si (d. v. s.). 

19. Jeg kan tkke for det. 


Are you going home? 

What should I do there 
(have I there to do)? 

What should I do with 
that ? 

What is the use (of ict ag ? 

Thus it shall be! 

It is thus to be. 

It was intended as a joke. 


He is going to (begin to) 
study. 

He was about to begin writ- 
ing. 

He was to have been here 
at 9 (o'clock). 

If you happen to (should 
you) meet him, greet 
him from me. 

It takes money to attend 
school. 

(Let) come what will. 

One can do that which he 
wills to do. 

What do you want? 

He knows his (own) mind. 

What does that mean? 

That is to say (i. e.). 

I can’t help it. 


Q2 


82. The following verbs are passive in form but 
active in meaning (deponent verbs) : 


at synes, to seem. 

at trives, to thrive. 

at lenges, to yearn, to long 
for. 

at zldes, to grow old. 


83. The present is like the infinitive. 


at mindes, to remember. 
at dages, to dawn. 

at grgnnes, to become green. 
at vaares, coming of spring. 
at lykkes, to succeed. 


The im- 


perfect tense is formed by replacing -es with -edes. In 
many cases other endings are used: -tes, and -ets. 


th 


lykkedes, lykkets, lyktes; lengedes, lengtes; tri- 
vedes, trivdes; zldes, zldedes. 


CONJUGATION. 
Indicative Mode. 

pres.: mindes. lykkes. 

imp.: mindtes. lykkedes. 

fut.: skal mindes. skal lykkes. 

pres. perf.: har mindtes. er lykkedes. 

past perf.: hadde mindtes. var lykkedes. 

fut. perf.: skal ha mindtes. skal vere lykkedes. 


Ist cond.: skulde mindes. 
2nd cond.: skulde ha mindtes. 


Infinitive 


pres. inf.: at mindes [nn]. 
perf. inf.: at ha mindtes. 
fut. inf.: at skulle mindes. 


skulde lykkes. 
skulde vere lykkedes. 


Mode. 


at lykkes. 
at vere lykkedes. 
at skulle lykkes. 


1. Lykkes is used in two ways: 


a.—Arbeidet lykkes. 
Arbeidet har lykkedes. 


o.—Det er lykkedes mig at 
bli ferdig. 


The work is successful (is 
succeeding ). 

The work has been success- 
ful. 

I have succeeded in getting 
thru. 


93 


Notice that in a, it takes the auxiliary at ha like most 
other verbs in the active voice. In b, the auxiliary at vere 
is used. 


RECIPROCAL VERBS. 


84. Some verbs with passive form are reciprocal 
in meaning. 


Vi sees igjen = v1 skal se hinanden tgjen. 
Vi treffes imorgen = Vi treffer hinanden wmorgen. 


REFLEXIVE VERBS. 


85. A few verbs require the subject to recur as 
object. They are called reflexive verbs. 


Jeg skammer mig. I am ashamed of myself. 

Han forsnakket sig. He made a break (lit.: mis- 
spoke). 

Nu har du forsovet dig. Now you have overslept. 


86. Sig is used for the third person regardless 
of the number or gender of the subject: 


Ex.: Han slog sig. He hurt (struck) himself. 
Hun slog sig. She hurt herself. 
Barnet slog sig. The child hurt itself. 
Barnene slog sig. ~- The children hurt them- 
selves, 
LESSON XXI. 
VOCABULARY. 
grammatik’, (—ken), gram-_ kas’us, c. g., case. 
mar. form, c. g., case. 
et substantiv’, —er, noun. 


ye . . . 
gen itiv, genitive. 
et navnord, —, noun. } 


kjgn, n. g., gender; sex. Dei eee 
felleskjgn, common gender. nom ‘inativ, nominative. 
intetkjgn, neuter gender. nzvneform, nominative. 


eieform, possessive. 


94 


en gjenstand [nn], —e, ob- e’gentlig, really. 


ject; thing, bégge, both. 
en e’genskap, —er, property. lét, —, —te, light, easy. 
en vokal’, —er, vowel. hvor’ fdr, why. 
en samtale, —r, conversa- ‘fdrdi’, because. 
tion, dialogue. der’for, therefor. 
at nevne, II, to name; men- at vise, II, to show. 
tion. at bgie—bgide—bgiet, to in- 
at eie—eide—eiet, to own. flect (lit., to bend). 
at sxtte — satte — sat, to bgining, c. g., inflection. 
place; put. hvor’av, of what; from 
at sztte til, to add. what. 


at foran’dre, I, to change. 


READING. 


For at kunne et sprog maa man studere_ sprogets 
grammatik. Grammatik er det fag som lerer os hvor- 
dan sproget er bygget op eller sammensat. Et sprog 
bestaar av ord, og disse er inddelt i forskjellige klasser. 
Den klasse som man f¢rst tar op for at studere, kaldes 
substantiver. Der er ogsaa et norsk ord for samme 
klasse, nemlig navnord; de kaldes saa fordi substanti- 
verne er navn, d. v. s., de nevner. Et substantiv (navn- 
ord) er altsaa et ord som nevner noget. 

Et substantiv kan nzvne en gjenstand, eller flere 
gjenstande. Denne egenskap, at det samme ord kan 
nevne en eller flere, kaldes tal. Dersom substantivet 
nevner bare en, siges det at vere ental; nevner det flere 
end en, siges det at vere flertal. Ental kaldes ogsaa sin- 
gularis, og flertal kaldes pluralis. 

Substantivet har ogsaa en anden egenskap, nemlig 
kjgn. Saadanne ord som hjem, hus, brev, o. s. v., sier 
vi er intetkjgn; saadanne som bok, mand, kvinde, fami- 
lie, sier vi er felleskjgn. Der er en liten ordklasse som 
viser os enten et substantiv er intetkjgn eller feelleskjgn. 
Disse ord heter artikler, 


95 


Der er forskjellige slags artikler ogsaa. Der er den 
bestemte artikel og den ubestemte artikel: Den ube- 
stemte artikel har to former: en og et. Et er intetkjgns- 
formen, og naar den brukes, viser det os at substantivet 
er intetkjgn. En er felleskjgnsformen, og den viser os 
at substantivet er felleskjgn. Saa er der den bestemte 
artikel. Den er igjen av to slags: substantivets bestemte 
artikel og adjektivets bestemte artikel. Den f¢rste er 
ikke nozet ord, men en endelse; felleskjgnsendelsen er 
-en, og intetkjdnsendelsen -et. Man kan let se hvorfor 
artikelen kaldes bestemt og ubestemt. Ta til eksempel: 
en bok; det kan vere denne bok, hin bok, eller hvilken 
som helst bok; men sier vi boken, da kan det kun vere 
en bestemt bok der er tale om. Derfor kaldes disse ar- 
tikler den bestemte og den ubestemte artikel. Naar et 
navnord har den bestemte artikel, sier vi at det staar be- 
stemt, eller at det staar 1 bestemt form. Den ubestemte 
artikel brukes kun i ental; substantivets bestemte artikel 
brukes ogsaa i flertal, og heter -ene i begge kjgn. Naar 
et adjektiv brukes med et substantiv, bruker man en 
anden artikel, nemlig adjektivets bestemte artikel. Denne 
heter den i felleskjgn, det i intetkjgn, og de i flertal 
begge kjdn. Til eksempel: den hgie bygning, det hgie 
hus, og de hgie bygninger, de hdie hus. 

Et substantiv danner flertal som oftest ved endelser. 
Disse flertalsendelser er -e, -er, -r. De fleste danner flertal 
paa -e7, iser saadanne ord som har mange stavelser. In- 
tetkjgnsord paa kun en stavelse har som oftest ingen fler- 
talsform, men samme form brukes baade i entai og fler- 
tal. Nogen ord danner flertal ved at forandre ordets vo- 
kal, og nogen baade forandrer vokal og tar endelse. 

Dette, at forandre ord saaledes for at vise tal, kjgn, 
o. s. v., kaldes bgining. At sztte til endelser, o. s. v., er 
at bgie. Et substantiv, har vi lert, kan bgies i tal. Det 
kan ogsaa bdies i Rasus. Naar et substantiv brukes som 


96 


subjekt eller som objekt, siges det at staa i nominativ 
(kasus), eller i nevneformen. Men det kan ogsaa brukes 
adjektivisk, saasom “‘guttens bok”, hvor det viser at bo- 
ken tilhgrer gutten. I denne form siges det at staai gent- 
tiv (kasus), eller i exeform. Eteformen dannes ved at 
seette til endelsen -s. Som vi ser av eksemplet, kan geni- 
tivsendelsen ogsaa szttes til substantivets bestemte artikel 
naar denne brukes, 


CONVERSATION. 


1. Hvad bestaar et sprog av? 
2. Hvilket fag lerer os hvordan et sprog er sat 
sammen ? 


Hvad er grammatik ? 

Hvad er et navnord? 

Hvad er en artikel? 

Hvordan bgies artiklerne? 

Hvilke egenskaper har et substantiv? 
Hvordan bgies et substantiv i tal? 
Hvordan bgies det i kasus? 


eS a Se 


LESSON XXII. 


VOCABULARY. 
en handling [nn], —er, act; ut’stgtelse, c. g., omission, 
action. eliding. 
en re’gel, reg‘ler, rule. egennavn, proper noun, 
name. 


en konsonant’, —er, conso- 
nant. 

en vokal’, —er, vowel. 

en undta’gelse, —r, excep- 
tion. 

et merke, —r, sign. 

forddob’ ling, c. g., doubling. 


at beskri’ve, to cescribe. 

at legge — la — lagt, to lay. 

at legge merke til, to pay 
attention to. 

at forddb’le, I, to double. 

at ut’stdte — utstdtte — ut- 
stgtt, to drop. 


97 


at beto’ne, II, to emphasize. 

at kjende [nn], II, to know; 
recognize; be acquainted 
with, 

u—, negative prefix. 

bgielig, —, —e, (bendable), 
capable of being inflected. 

lerd, —, —e, learned; edu- 
cated. 

lét, —, —te, light; easy. 

sort, —, —e, black. 

léns, —, —, devoid of. 

tilfreds’, —, —e, satisfied. 

norsk, —, —e, Norse. 

indbildsk, —, —e, conceited. 

falsk, —t, —e, false. 

felles,; —, —, common (to 
‘two or more). 

avsides, —, —, remote; out- 
of-the-way. 

mid’dels, —, —, 
middling. 


mediocre; 


stakkars, —, —, poor; piti- 
able. 

fri, r, free. 

stg, r, steady. 

blaa, —t, —, blue. 

z'del, —t, — zxd‘le, noble. 

lydelig, —, —e, sounded; not 
silent. 

stim, —t, —me, silent. 

regelmes’sig, —, —e, regu- 
lar. 

serlig, specially. 

slit, c. g., end. 

til slut, to end with; in clos- 
ing. 

undta’gen, except. 

for’an, before; ahead of. 

med hénsyn til, with refer- 
ence to; as regards. 

at vere tilfelde(t) med...., 
to be the case with. 


READING. 


Et substantiv kan nzvne en person, en gjenstand, en 
egenskap, en handling, o. s. v. Men en person kan vere 
stor eller liten, en gjenstand kan vere ny eller gammel, 
en handling kan vere god eller ond. Disse ord, stor, 
liten, ny, god, brukes sammen med substantivet for at 
beskrive det som substantivet nevner. De kunde derfor 
kaldes beskrivelsesord (descriptive words), men i gram- 
matikken kaldes de almindelig adjektwer. Uttrykket 
beskrive betyr egentlig at si hvordan en ting er, eller 
hvordan den ser ut. Et adjektiv er altsaa et ord som be- 
skriver det som substantivet nzevner. 

Ogsaa adjektiverne har sin bgining. Et adjektiv kan 
vere ental eller flertal; i ental kan det vere felleskjdn 
eller intetkjgn. Den form adjektivet har naar det bare 


98 


nzvnes (altsaa uten nogen bginingsendelse), kaldes 
ental felleskjgn. Eks.: stor, gammel, o. s. v. Intetkjgns- 
formen dannes ved at sette til endelsen -¢. Eks.: stort, 
gammelt, nyt, o.s. v. Flertalsformen dannes ved at sztte 
til endelsen -e: store, gamle, nye. 

Naar et adjektiv danner intetkjgn ved endelsen -#, og 
flertal ved endelsen -e, sier vi at det bgies regelmessig. 
Men der er adjektiver som ikke tar -t (altsaa ubg¢ielige 1 
kjgn) ; der er adjektiver som ikke tar endelsen -e (ubgie- 
lige i tal): og der er adjektiver som tar hverken -? eller 
-e (ubgielige baade i kjgn og tal). . 

Nu skal vi fgrst se paa dem som er ubgielige i kjgn. 
Men fgrst maa vi nevne en regel med hensyn til lang og 
kort vokal. En vokal er almindelig kort foran to konso- 
nanter; men foran én konsonant kan den vere enten 
lang eller kort. Nu, dersom vi tar adjektivet hvit (lang 
vokal), saa kan vi sette til endelsen -t, da blir intet- 
kjgnsformen hvitt, som uttales med kort vokal. Vi sier 
altsaa en hvit side, men et hvitt blad. 

Men dersom adjektivet ender paa -t med kort vokal 
(let), da kan ikke ordet forandres ved at sztte til intet- 
kjgnsendelsen, fordi det ender paa -t, og vokalen er alle- 
rede kort. Altsaa sier vi en let bok og et let sprog. Ad- 
jektiver som ender paa -t med kort vokal, er altsaa ubgie- 
lige ikjgn. Det samme er tilfeelde (is the case) med ad- 
jektiver som ender paa -t med konsonant foran, for ogsaa 
da er vokalen kort: en sort side, eller et sort papir. Ord 
som ender paa lydelig d (d. v. s. dersom d ikke er stum) 
tar heller ikke endelsen -t, da d foran ¢ ikke kan utta- 
les: en lerd mand, et lerd uttryk. Ord som ender paa -s 
med konsonant foran, kan ikke bgies 1 kjgn: gjengs, —, 
-e. Adjektiver som dannes av egennavn, saasom engelsk, 
norsk, tysk, 0. s. v., tar heller ikke -t (tysk, —, -e), og 
ikke andre adjektiver paa -sk (indbildsk, —, -e) undtagen 
saadanne som har bare en stavelse (falsk, —+t, -e). 


99 


Saa er der en stor klasse adjektiver som ender paa 
-ig, og -lig; disse er ogsaa ubgielige 1 kjdn: lydelig, —, -e. 

Adjektiver kan ogsaa vere ubgielige i tal. Fgrst har 
vi de adjektiver som ender paa vokal: blaa, —t, —. Disse 
tar ikke endelsen -e, undtagen ny, frit og stg, som bgies 
regelmessig. Dernest er der adjektiverne som ender 
paa -es: felles, —, —. Tilslut er der en klasse som en- 
der paa -s med konsonant foran i ubetonet stavelse: 
middels, —, —. 

Ubgielige i kjdn er altsaa— 

a.—adjektiver paa ¢ med kort vokal: let, —, -te. 

b.—adjektiver paa tf med konsonant foran: kort, —, -e. 

c.—adjektiver paa lydelig d: lerd, —, -e. 

d.—adjektiver paa s (ikke alle): gjengs, —, —e. 

e.—adjektiver paa sk (ikke alle) : indbildsk, —, -e. 

f.—adjectiver paa -ig og -lig: lydelig, —, -e. 

Ubgielige i tal er — 

a.—adjektiver paa vokal (ikke alle): blaa, —t, —. 

b.—adjektiver paa esi ubetonet stavelse: felles, —, —. 


I adjektivets b¢ining er der to ting som szrlig maa 
legges merke til. Det ene er konsonantfordobling, det 
andet er utstgtelse av vokal. Naar en konsonant kom- 
mer til at staa mellem to vokaler, og den f¢grste er kort 
og betonet, da maa konsonanten fordobles: Jet + -e = 
lette. Naar ord som ender paa -el, -en, -er, tar endelsen 
-e, da maa den férste -e stdtes ut: edel + e == edle; 
egen + e=egne; vakker + e = vakre. 

Merk f¢glgende: egen + t = eget; megen + t = me- 
get; liten-+t—litet. Flertal av liten er smaa. 

I denne lekse har vi kun talt om den sterke bgining. 
Der er ogsaa en svak b¢gining, som brukes naar sub- 
stantivet brukes bestemt. Naar adjektivet bgies svakt, 
tar det altid samme form som flertal i den sterke bgining. 


100 


CONVERSATION. 


sah ect 


Hvilken ordklasse studerer vi idag? 
Hvad er det adjektiverne brukes til? 
Hvad er et adjektiv? 


4. Hvilket norsk uttryk kunde man bruke istedetfor 


— adjektiv? 


5. Hvorfor b¢ies adjektiverne? 

6. Hvad er merket paa intetkjgn? 

7. Hvad er merket paa flertal? 

8. Hvad forstaaes med at et adjektiv bgies regel- 


messig? uregelmessig? 


9. Nevn nogen adjektiver som er ubgielige i kjgn. 
10. Nevn de klasser av adjektiver som er ubgielige 


i tal. 


Med andre ord, gi kjendemerker paa de adjek- 


tiver som ikke kan ta flertalsendelsen. 


LESSON XXIII. 
VOCABULARY. 


komparation’ [—sh6n], c. g., 
comparison. 

gradbgining, c. g., compari- 
son. 

en grad, —er, degree. 

en feil, —, mistake, error. 

et merke, —r, a sign. 

at kompare’re, II, to com- 
pare. 

at bestém’me, —stemte, 
—stemt, to modify; (to de- 
cide). 

at vise, II, to show. 

at merke, I, to notice; to 
mark. 

at svare til, II, to answer to; 
correspond to. 


at hgre (with preposition 
med or til), to belong. 

at mangle, I, to lack. 

po’sitiv, r, positive. 

super’ lativ, r, superlative. 

kompa’rativ, r, comparative. 

viss, r, certain. 

ngédvén’dig, —, 
sary. 

selv [sél], self. 

selvfgl’gelig, of course. 

op’ad, upward. 

nedad [ne’ad], downward. 

en rétning, —er, direction. 

gst, east. 

vést, west. 

nord, [nor], north. 


—e, neces- 


IOI 


syd, south. 

gstre, —, —, eastern. 

vestre, —, —, western. 

nordre —, —, northern. 

sgndre, —, —, southern. 

gstlig, —, —e, easterly. 

vestlig, —, —e, westerly. 

nordlig, —, —e, northerly. 

sydlig, —, —e, southerly. 

et adver’bium, —bier, ad- 
verb. 

nede, down. 

nedre, —, —, more netherly. 

nederst, —, —e, most neth- 
erly. 

ute, out. 

ytre, —, —, outer. 

ytterst, —, —, outermost. 

over [0’ver], over. 


gverst, —, —e, uppermost. 

inde [nn], in(side). 

indre, —, —, inner. 

inderst [nn], —, —e, inner- 
most. 

oppe, up. 

ypperst, —, —e, uppermost; 
most excellent. 

siden, later; after a while. 

sidst, —, —e, last. 

méllém, between. 

mellemst, —, —e, 
central. 

ene, alone. 

eneste, (the) only (one). 

hgire, —, —, right. 

vénstre, —, —, left. 

til’svarende, corresponding. 

end’nu [nn], still; yet. 


(most) 


gvre, —, —, upper. bruk, c. g., the use. 


READING. 


Ved siden av den almindelige bgining har adjektivet 
en anden slags bgining som kaldes komparation. Paa 
norsk heter det ogsaa gradbgining. Vi har lert at et ad- 
jektiv bestemmer et substantiv ved at vise at den gjen- 
stand som substantivet nzvner, har en viss egenskap: til 
eksempel, at den er stor eller liten. Nu kan denne 
gjenstand vere stgrre eller mindre end cn anden gjen- 
stand. For at vise eller uttrykke dette, maa adjektivet 
kunne forandres (be able to be changed; admit of 
change). Denne forandring av adjektivets form er det 
vi kalder komparation. . 

Vi kan komparere opad og nedad; til eksempel: stor 
— sigrre — stprst, liten — mindre — mindst; god — 
bedre — bedst, ond — verre — verst. Den form vi be- 
gynder med, kaldes positiv, den nzste kaldes komparativ, 
og den sidste kaldes superlativ. 


102 


I regelmzssig komparation ender komparativ paa 
ere (-re) og superlativ paa -est (-st). Men man 
kan ogsaa komparere ved at sette foran positiv adver- 
bierne mere og mest, mindre og mindst. Det mest almin- 
delige er at bruke endelserne; men det er ofte ngdven- 
dig at bruke disse adverbier. I visse tilfeelder kan man 
bruke enten det ene eller det andet efter behag. Det 
kommer egentlig an paa vellyden, paa klangen. Nvyest 
klinger bedre end mere ny; men derimot klinger mere 
intens bedre end intensere. Regelen er: bruk den form 
som er lettest og som klinger bedst. 

Der er ogsaa nogen andre regler med hensyn til bru- 
ken av superlativ og komparativ. Bruk komparativ 
naar der tales om to, superlativ naar der tales om flere 
end to. Meni mange tilfelder, og helst 1 zldre uttryk, 
kan man ogsaa bruke superlativ istedenfor komparativ. 
I bruken av superlativ er der en meget almindelig feil. 
Man bruker ofte saadanne uttryk som: Goliat var stgrre 
end nogen mand. Goliat var jo ogsaa en mand, og 
kunde selvfglgelig ikke vere stérre end sig selv. 

Med hensyn til den uregelmessige komparation kan 
der henvises til § 38. Men der er nogen andre undtagelser 
som bgr nevnes. Fe¢rst er der nogen adjektiver som kun 
har komparativ; baade positiv og superlativ mangler. 
Disse er adjektiver som svarer til de fire retninger: sgn- 
dre svarer til syd, nordre til nord, gstre til gst, og vestre 
til vest. Der er ogsaa andre adjektiver som svarer til 
retningerne: sydlig, nordlig, gstlig, og vestlig; disse 
kan gradbgies baade med endelser og med adverbier. 

Dernest er der nogen adjektiver som har baade kom- 
parativ og superlativ; men istedenfor den positive grad 
av adjektivet har de et adverbium. Blandt disse er ad- 
verbiet nede, hvorav vi faar adjektiverne mnedre og 
nederst; av ute faar vi ytre og yiterst; av over faar vi 
pure og pverst, og av inde faar vi indre og inderst. 


103 


Saa er der nogen adverbier hvorav vi faar superlativ, 
men ikke komparativ: op — ypperst; siden — sidst; mel- 
lem — mellemst; ene — eneste. 

Der er endnu to adjektiver som bgr nzvnes: hgire og 
venstre. Som vi ser, har de samme form som kompara- 
tiv, men der er ikke nogen komparation i deres betydning. 
De brukes som almindelige adjektiver. Vi taler saale- 
des om den hgire side og om den venstre haand, o. s. v. 
Man b¢gr merke sig at i norsk taler vi om at gaa til hgire 
(venstre), mens vi i engelsk bruker den bestemte ar- 
tikel sammen med de tilsvarende ord: to the right (left). 

Endnu er der en ting som maa merkes. Den kom- 
parative grad ender altid paa -e; den er ubgielig baade 1 
tal o¢ i kjgn. Superlativ er ogsaa ubgielig i kjgn og 
tal; men den tar -e naar den brukes i bestemt form. I 
komparativ hgrer e med til komparativendelsen ; i super- 
lativ er dette e flertalsmerke, men brukes her som merke 
paa den svake bgining (§14, 2). 


CONVERSATION. 


1. Hvad har vi lest om i denne lekse? 

2. Hvad leste vi om i den forrige (previous) 
lekse? 

3. Hvilke av disse to lekser er lengst? 

4. Er denne lekse lettere end leksen for igaar, eller 
er den mere vanskelig? 

5. Hvad forstaaes med komparation? 

6. Paa hvilke maater (ways) kan man komparere? 

7. Nevn nogen adjektiver som har bare komparativ 
og superlativ. 

8. Hvad er det som i disse tilfeelder svarer til po- 
sitiv ? 

9. Nevn nogen adjektiver som har bare superlativ. 

10. Naar brukes komparativ, og naar brukes super- 
lativ? 


104 


LESSON XXIV. 
VOCABULARY. 


en stre’ben, c. g., verbal 
noun from at strzve, to 
strive; striving. 

en forskjél, —le, difference. 

en preposition’ [—shon], 
—er, preposition. 

serskilt, —, —e, special. 

lik, r, like. 

intim’, r, intimate. 

hgflig, —, —e, polite. 

re’fléksiv, r, reflexive. 

— re’lativ, r, relative. 

fjern, r, distant. 

spgrgende, interrogative 
(pres. part. of at spg@rre, 
to ask). 

u’bestémt, —, —e, indefinite. 

at behd’ ve — behgvde — be- 
hgvet, to need. 


en vanskelighet, —er, diffi- 
culty. 

en plads [plas], —e(r), place. 

natur’lig, —, —e, natural. 

at hén’vise, II, to refer. 

at ligge—laa—ligget, to lie 
(in the sense of reclining). 

at slaa—slog [slo] — slaat, 
[slaatt], strike. 

at peke, II, to point. 

at tjene, II, to serve. 

tonlgs, r, unstressed; unac- 
cented. 

mens, while. 

der’i, therein; in this. 

éllers, otherwise. 

forholdsvis [fdrhd6llsvis], 
comparatively. 

tilba‘ke, back. 


READING. 


Naar vi studerer grammatik, finder vi at der er en 
streeben efter lette og naturlige uttryk. Der er en ord- 
klasse som serskilt tjener til at gjgre sproget let og 
naturlig. Denne klasse er pronomenerne. For at vise 
hvor ngdvendige pronomenerne er, kan vi ta et eksempel 
som dette: “Ole sa til Oles bror at Oles bror skulde ta 
Oles brors bok med Oles bror’”. Denne setning klinger 
ikke godt, det merker vi straks. Men naar vi sier: “Ole 
sa til sin bror at han skulde ta boken sin med sig”’, da 
merker vi en stor forskjel. Forskjellen ligger i bruken 
ay pronomener. 

Der er forskjellige klasser av pronomener. En 
klasse kaldes personlige pronomener. De kaldes saa 
fordi de brukes istedenfor personers navn. Et personlig 


105 


pronomen kan vise enten det er den som taler (Iste per- 
son), den som der tales til (2den person), eller den som 
der tales om (3dje person). Pronomenet kan ogsaa vise 
enten det brukes istedenfor en eller flere; altsaa har det 
tal. Tredje person har én form naar der tales om en 
mand, en anden form naar der tales om en kvinde, og 
endnu en anden form naar der tales om en ting. Denne 
egenskap ved pronomenet kaldes kjgn. Tredje person 
ental har én form naar det brukes som subjekt, en anden 
form naar det brukes som objekt, og en tredje form naar 
cet brukes adjektivisk. Denne egenskap kaldes kasus. 
Altsaa, det personlige pronomen er bgielig i person, tal, 
kjgn, og kasus. 

Der er et pronomen som er vanskelig at lere, iszer 
for saadanne som taler engelsk. Det er pronomenet for 
2den person. Der brukes nemlig to forskjellige former, 
hvor der i engelsk brukes kun en. I fransk, tysk og an- 
dre europxiske sprog brukes ogsaa to former som 1 
norsk. Disse to former er intimformen (du-formen) 
og hgflighetsformen (De-formen). Vanskeligheten lig- 
ger i at bestemme naar vi skal bruke den ene, og naar vi 
skal bruke den anden. Det kommer meget an paa skik og 
bruk. Regelen ligger nzrmest i ordene: hgflig og intim. 
Man bruker almindelig at si du til barn, slegtninger og 
venner. Ellers bruker man helst hgflighetsformen. I en- 
gelsk brukes kun flertalsformen, som ogsaa kan kaldes 
h¢flighetsform. 

Ved siden av denne vanskelighet er der ogsaa en 
anden, nemlig med hensyn til bruken av det refleksive 
pronomen sig og den tilsvarende eieform sin. Disse gaar 
tilbake paa det nzermeste subjekt. Sin bgies sterkt som et 
adjektiv: sin — sit — sine. Det samme er tilfeeldet med 
eieformen til fgrste person: min — mit — mine, vor 
— vort —vore, og med eieformen til anden person (du- 
formen) : din — dit — dine. 


106 


Saa har vi en anden klasse, de paapekende pronome- 
ner; de kaldes saa fordi de peker paa dette og hint. 
Disse bgies ogsaa efter adjektivets sterke bgining. De 
paapekende pronomener er: den — det — de, denne — 
dette — disse, og hin — hint — hine. Denne brukes om 
det som er ner, den om det som er fjernt, og hin om 
det som er fjernt — helst om det som er fjernt i tid. 
Man b¢gr merke sig at det paapekende pronomen den 
(det, de) har samme form som adjektivets bestemte ar- 
tikel; men pronomenet er betonet, mens artiklen er ton- 
Ids. 

De relative pronomener er forholdsvis lette. Disse 
er som, der og hvem. Eieformen hvis brukes for alle. 
Som er det mest almindelige. Det kan ikke ha preposi- 
tion foran sig; dersom en preposition brukes, maa den 
komme sidst i setningen. Der brukes ofte i skrift, men 
sjelden i tale. Hvem brukes kun om personer. 


De spgrgende pronomener og de relative er nzsten 
like. Disse er: hvem, hvad, hvilken, og hvad for en. 
Hvem brukes naar man venter navnet paa en person til 
svar, ellers brukes hvad. Hvilken bgies som et adjektiv: 
hvilken — hvilket — hvilke. Hvem, hvad, og hvilken 
har samme eieform, hvis. Hvad for en heter i intetkjgn 
hvad for ett, og i flertal hvad for nogen. 


Note.—Norse grammarians speak of the formal or polite 
pronoun of address as hgflighetsform, but as yet there is no 
accepted term in‘ the form of a noun for the informal or 
intimate pronoun. As there are practical reasons for having 
parallel terms, the author has arbitrarily chosen intimform 
as a parallel term to hgflighetsform. However, both of 
these designations are open to criticism. The two sets of 
pronouns might better be referred to as the du-form and 
the De-form respectively. 


107 


CONVERSATION. 


I eh ad NP es he acl 


Lal 


Hvad er et pronomen? 

Hvad kan pronomener tjene til? 
Hvad menes med Iste person? 

Hvad menes med 2den person? 
Hvad menes med 3dje person? 
Hvilke kasus har et pronomen? 
Hvilke er de paapekende pronomener? 
Hvordan b¢ies disse pronomener? 
Hvilke er de spgrgende pronomener ? 
Hvilke er de relative pronomener? 


LESSON XXV. 
VOCABULARY. 


tilba‘keblik, 
(blik, look). 
et léd, —, part (of a sen- 
tence). 
et predikat’, —er, predicate. 
et subjékt’, —er, subject. 
en forestilling, —er, concept; 
idea. 
en tid, 
time). 
pre’sens, present tense. 
nu’tid, present tense. 
imperfék’tum, past 
(imperfect). 
for’tid, past tense. 
perfek’tum, pres. perfect. 
fgr’nutid, pres. perfect. 
plus’ kvamperfektum, 
perfect. 
fgr’fortid, past perfect. 
futur’um, future. 
frémtid, future. 


n. g., review. 


—er, tense (lit. 


tense 


past 


futurum éksak’tum, future 
perfect. 

fgr’frémtid, future perfect. 

hovedtid, primary tense. 

bi’tid, secondary tense. 

en bi’sztning, clause. 

at hén’fgre, II, to lead to- 
ward; refer. 

at ind’dele, II, to classify. 

at binde [nn] — bandt — 
bundet, to bind; connect. 

at finde [nn] — fandt — fun- 
det, to find. 

at finde sted, to take place. 

ge’nus, voice. 

form, voice. 

mo’dus, mode (mood). 

maate, mode. 

k6n’junktiv, subjunctive. 

indi’ katiy, indicative. 

imper’ativ, imperative. 


108 


et particip’ (or participium), predikatsord, predicate com- 
—pier, participle. plement. 
hvorom, about which. 


READING. 


Denne lekse er et tilbakeblik paa de lekser som 
handlet om verbet. Men der er ogsaa noget nyt som 
tas med. I setningsleren finder vi at en setning be- 
staar av to led: subjekt og predikat. Subjektet er det 
led i setningen som nzevner det hvorom noget siges. Pre- 
dikatet uttrykker hvad der siges om det som subjektet 
nevner. Man kan ogsaa si at subjektet er uttryk 
for en forestilling, og predikatet er uttryk for en anden 
forestilling; ved hjelp av verbet henfgres den  sidste 
forestilling til den fgrste. 

Verberne inddeles i forskjellige klasser, eller rettere, 
i forskjellige slags klasser. F¢rst inddeles verberne ef- 
tersom de kan henf¢gre en forestilling til en anden med 
eller uten hjzlpeord. De som kan danne predikat alene, 
kaldes selustendige verber (d. v. s., verber som kan 
staa selv). De verber som maa ha andre ord for at danne 
et predikat, kaldes uselustendige. Disse uselvstendige 
verber er igjen inddelt i to klasser: transitive og kopula- 
tive verber. Transitiv kommer av det latinske uttryk 
transire, at gaa over; handlingen som uttrykkes i verbet 
gaar over paa objektet naar verbet staar i aktiv genus 
(handleform), og paa subjektet naar verbet staar i passiv 
genus (lideform). Kopulativ kommer av copulare, som 
betyr at binde sammen. Kopulative verber binder preedi- 
katsordet til sztningens subjekt. Blandt kopulative 
verber kan nzvnes: at vere, at bli, at kaldes, at synes, at 
hete. Som predikatsord kan brukes et adjektiv, et par- 
ticip, et substantiv, eller en substantivisk bisztning. 
Naar et adjektiv eller et particip brukes som predikats- 


109 


ord, bdies det for at stemme overens med subjektet i kjgn 
og tal. 

Verbet har ogsaa sine bdiningsformer. Ved sin form 
kan et verbum vise enten handlingen har fundet sted nu 
(i nutid), eller om den fandt sted fgr (i fortid), eller om 
den skal finde sted siden (i fremtid). Denne egenskap ved - 
verbet kaldes tid. Og disse szerskilte former: finder, fandt, 
og skal finde, kalder vi verbets tider. Finder er nutid 
eller presens; fandt er fortid eller imperfektum; skal 
finde er fremtid eller futurwm. Disse kaldes_ verbets 
hovedtider. Foruten disse har verbet ogsaa bitider. Nu- 
tid viser kun at handlingen finder sted mu; men verbet 
kan ogsaa vise at handlingen har fundet sted og er nu ay- 
sluttet. Denne tid kaldes fgrnutid eller perfektum. 
Saaledes kan verbet ogsaa vise at handlingen hadde 
fundet sted (fgrfortid eller pluskvamperfektum), og at 
den skal ha fundet sted (fgrfremtid eller fulurum eksak- 
tum). . Som vi ser, dannes disse bitider ved hjelp av 
verbet at ha; i nogen tilfeelder brukes verbet at vere. At 
ha og at vere kaldes hjzlpeverber. 2 

Uten hjzlpeverber kan verbet kun vise nutid og fortid: 
elsker—elsket; lesser—leste; tror—trodde; skriver— 
skrev. Det sidste verbum danner imperfektum ved at 
forandre vokalen 7 til e (avlyd, vowel gradation) ; saa- 
danne verber kaldes sterke verber. De som danner im- 
perfektum ved hjelp av endelser, kaldes svake verber. 
Av svake verber er der tr’ klasser: den fgrste klasse tar 
endelsen -ef, den anden endelsen -te, og den tredje, -dde. 


IIo 


LESSON XXVI. 
VOCABULARY. 


et ansigt, —er, face. 

en pande [nn], —r, forehead. 

en arm —e(r), arm. 

en pult, —er, desk. 

et kate’ter, —re, an instruct- 
or’s desk. 

en benk, —e(r), bench. 

vers, verse; poetry. 

at glémme — glemte — glemt, 
to forget. 

at streeve, —de, —et, to strive; 
to toil. 

at stirre, I, to stare. 

at knytte, I, to tie; at knytte 
en haand, to double a fist. 

at Igfte, I, to lift; to raise. 


at tenke, II, to think. 

at sitte — sat —sittet, to sit. 

at fortel’le, —talte, —talt, to 
tell; to narrate. 

at slaa—slog—slaat [slaatt], 
to strike. 

lyslét, —, —te, light com- 
plexioned. 

rigtig, —, —e, right. Often 
used as an intensive, equiv- 
alent to real, quite, very, 
etc. 

omtrent’, about. 

enten...eller, either...or. 

hverken..eller, neither..nor. 


READING. 


“Nu skal du tab!” 


Det var i en stor gutteklasse ved en folkeskole. De 
40 gutter i den klassen kan jeg aldrig glemme. Vi hadde 
skrivning, og det var den store D vi straevde med. Den 
var ikke saa let at faa rigtig vakker. Jeg hadde skrevet 
min D op paa vegtavlen. Der stod den og viste dem 
hvordan en vakker D skulde vere — ja, saa syntes nu 
gutterne da. Efterat jeg hadde gjort en runde omkring 
i klassen og set paa alle D’erne, satte jeg mig paa en stol 
ved siden av kateteret og saa ut over klassen. 

Der sat de alle og skrev. Men ret? som det var, saa 
de op fra skriveboken og bort paa vegtavlen hvor min D 
stod, og saa tok de fat® paa sin egen D. Som jeg sat der, 
maatte jeg iser legge merke til en liten lyslet gut paa 
fgrste benk, Han hadde lagt pennen fra sig, lagt armene 


ti 


overkors og sat og stirret lange stunder paa vegtavlen og 
lange stunder i skriveboken. En rynke i panden fortalte 
at han ikke var rigtig tilfreds med sin D. Slik sitter han 
i omtrent syv minutter og er saa optat av at studere og 
sammenligne de to D’er at han glemmer alt og alle om- 
kring sig.. Med ett lyser et blink i ginene hans, han I¢fter 
den hgire haand knyttet i veiret og slaar den med kraft i 
pulten: “Nu skal du til!” 


Prosa eller poesi*? 


“Er det vers De skriver til hende?” 

“Nei, ingen vers.” 

“De vil bare ha prosa?” 

“Nei, jeg vil hverken ha prosa eller vers.” 

“Men det maa nok vere enten det ene eller det an- 
det.” 

“Hvorfor det?” 

“Jo, fordi der findes ikke nogen andre uttryksmaater 
end prosa og vers.” 

“Der findes ikke andet end prosa og vers?” 

“Nei. Alt som ikke er prosa er vers, og alt som ikke 
er vers er prosa.” 

“Hvad for noget? Naar jeg sier: Nikola, bring mig 
mine t¢fler! er det prosa?” 

“Ja > 

“Tenk, nu har jeg talt prosa i over firti aar uten at 
vite av det!” 

Notes.—1. Selection adapted from Pauss and Corneliussen’s Lese- 
bok; original by E. Reksten. 

2. ret som det var, every now and then. 

3. at ta fat, to take ahold; to get after. 


4. Selection adapted from Joh. Storm’s translation of Moliére’s Le 
Bourgeois Gentilhomme. 


COMPOSITION. 


1. This is a story about a young boy. 2. He was 
the youngest in a class of forty boys. 3. The teacher had 


“ 


II2 


written a D on the blackboard. 4. The pupils were to 
(skulde) write their D’s in their writing books. 5. It 
was difficult to get the D as it should be. 6. After hav- 
ing looked at all the books, the teacher took a chair and 
sat down (satte sig) by his desk. 7. He sat looking at 
the boys while they were writing. 8. There was a small 
light complexioned boy who sat on the first seat. 9. Every 
now and then he looked up and stared at the D on the 
blackboard. 10. He forgets that he is in the classroom, 
raises his doubled fist and strikes the desk with all his 
might. 


CONVERSATION. 
1. Hvad slags skole er det som der her fortzlles om? 
2. Hvormange var der i klassen? 
3. Hvad var det disse gutterne skulde gjgre? 
4. Hvem er det som forteeller? 
5. Hvem er det han iszr forteller om? 
6. Hvad vil det si, at gutten var “lyslet’’? 
7. Naar en skal skrive, hvilke to uttryksmaater kan 


brukes ? 
8. Hvilken uttryksmaate brukes mest? 
9. Hvad kaldes de som skriver yers? 


LESSON XXVIL 
VOCABULARY. 


en bonde [nn], bgn’der, et €gg, —, egg. 


farmer (in Norway). 

en soldat’, —er, soldier. 

en kénge, —r, king. 

en krigsmand [kriks’mann], 
—mezend, warrior. 

en kjerring, —er, married 
woman (vulgar term). 


et fat, —, dish; bowl. 

hagl, shot (as collective it is 
c. g.: “den haglen”; other- 
wise n. g.: et hagl). 

vigtighet [viktihet] c. g,, 
smartness (as used in this 
lesson); importance, 


113 


en kule, —r, bullet. 

sand’het [nn], c. g., truth. 

et bevis’, —er, proof. 

at bevise, II, to prove. 

at begynde [bejyn’ne], II, 
to begin. 

at prgve—pr¢gvde—pr¢gvd (or 
prgvet), to try. 

at sénde [nn], II, to send. 

at tilbringe, —bragte, —bragt, 
to spend (a vacation, a 
day, etc.). 

at telle — talte — talt, to 
count. 

at forkla’re, II, to explain. 

at skyte — skjgt — skutt, to 
shoot. 

at dundre, I, to make a racket. 

at gdelegge, —la, —lagt, to 
destroy (lit., to lay waste). 


at straffe, I, to punish. 

at slite — slet — slitt, to wear 
(to wear out). 

at forun’dre, I, to cause to 
wonder. 

at forundre sig, I, to won- 
der, to be puzzled. 

at mene, II, to mean; to ex- 
press one’s opinion. 


vigtig, —, —e, important; 
smart (in a _ pretentious 
way). 


sand jnn], r, true. 

farlig, —, —e, dangerous. 
saare, adv., sorely; great. 
lerd, —, —e, learned. 
lo’gisk, —, —e, logical. 
straks, immediately. 
ganske, adv., quite. 
mens (conj. adv.), while. 


READING. 


Straffet vigtighet. 


Hans skulde bli noget rigtig stort, og blev sendt paa 


en latinskole. 
sin far, som var bonde. 
han var blit. 


Saa kom han hjem i ferien for at besgke 
Hans vilde straks vise hvor lerd 


“Kan du telle hvor mange egg der er?” spurte han 


ved aftensbordet. 


“Aa, det er vel ikke saa vanskelig, det,” mente faren. 
“Der er femten, ikke sandt??” sa Hans. 
“Nei lel?, der er da vel ikke mere end fem,” sa gam- 


lingen forundret. 


“Jo vist er der saa; jeg skal bevise at der er hele?’ 


femten,” sa gutten. “Se nu her,’ begyndte han, “hvor der 
er fem er der ogsaa fire, hvor der er fire er der ogsaa tre, 
hvor der er tre er der ogsaa to, og hvor der er to er der 


114 


ogsaa en. Fem, og fire, og tre, og to, og en, det blir til- 
sammen femten. Er ikke det aldeles logisk ?” 

“Jo, det er vel det,’ sa faren mens han tok fatet til 
sig. ‘Nu tar jeg de fem, saa kan du ha de andre ti.” 


Det var tkke saa farlig. 


Der var engang en kjzrring som gik paa en vei, og 
saa m¢gtte hun en soldat. 

“Goddag!” sa kjerringen. “Er ikke du en kongens 
krigsmand ?” 

“Jo,” sa tan. 

“Ja, var det ikke det jeg kunde se paa ham*,” sa kjzeer- 
ringen. “Det var noget jeg har forundret mig saa saare 
over,” sa hun, “og det er at I° gaar og gaar og gaar hele 
dagen. Jeg synes I maatte slite fdtterne ganske ut med 
al den gaaingen, jeg.” 

“Vi gaar ikke, vi marsjerer,” sa soldaten. 

“Ja, var det ikke det jeg tenkte,” sa kjerringen. 
“Men det var noget andet jeg vilde saa gjerne spgrre om. 
Jeg har forundret mig saa ofte hvordan det gaar til med 
dere naar I er ute i krigen og skyter og dundrer. Jeg sy- 
nes I maatte bli aldeles ddelagt av al den haglen I faar 
ind i dere,” sa hun. 

“Vi skyter ikke med hagl, vi skyter med kuler,” sa 
soldaten. 

“Ja, var det ikke det jeg teenkte,” sa kjzrringen. “Saa 
er det da vel ikke saa farlig.” 


Notes.—1. ikke sandt? This is often used where assent is expected. 
Compare the Eng. is it not?; Germ. nicht wahr? 

2. lel is used in colloquial expressions; in this case it is used to 
make the negation less abrupt. Compare hardly. 

3. hele, wk. form of adj. hel, whole. : 

4. Third person used instead of second, for the sake of politeness, 
This is very common. Compare second person polite form (35, b). 

5. I, older form of second person polite form, 


115 


COMPOSITION. 


1. Hans was attending (gik paa) school; he had come 
home for his vacation [in the vacation]. 2. He was go- 
ing to spend (vilde tilbringe) his vacation at home. 3. 
Hans thought he had become quite learned. 4. He tried 
to show how learned he had become by proving that five 
are fifteen. 5. There were only five eggs in the dish; 
these his [the] father took, and the boy got what (hvad 
der) was left. 6. She came walking along (langs) the 
road; there she met a soldier. 7. She asked if he was 
a warrior of the king. 8. She said she had often won- 
dered how soldiers could keep on (holde paa) walking 
all the day. 9. He told her that they did not walk, they 
marched. 


CONVERSATION. 


1. Hvor hadde Hans veeret? 

2. Hvad skulde han der? 

3. Hvorfor var han kommet hjem? 

4. Hvad var det han prgvde at bevise? 

5. Hvorledes beviste Hans at fem er femten? 

6. Hvad hadde faren at si om sgnnens logiske bevis? 
7. Hvad spurte kjzrringen soldaten om? 

8. Hvad var det fgrste hun hadde forundret sig 


9. Hvad andet var det som hadde forundret hende? 
10. Hvad syntes hun da soldaten hadde forklart det 
altsammen ? 


116 


LESSON XXVIII. 
VOCABULARY. 


en skil’ling [sjil], —er, shil- 
ling (about one cent). 

en by, —er, town. 

en gate, —r, street. 

en fin’ger, fin‘gre, finger 

et Eple, —r, apple. 

en pezere, —r, pear. 

en sko, —, shoe. 

et haar, —, hair. 

-en taare, —r, tear. 

en ver’den, —er, world. 

kler (kleder), clothes. 

en ener, a mark of 
highest ‘excellence. 

guld [gull], n. g., gold. 

at selge [ll] —sdlgte—solgt, 
to sell. 

at svélge, I, to swallow. 

at peke, II, to point. 

at naa, III, to reach. 

at rope, II, to call in a loud 
voice, 


-——E€, 


at klémme — klemte — klemnt, 
to squeeze. 

at graate — graat — graatt, to 
cry. 

at springe — sprang — sprun- 
get, to run. 

at berge, I, to save. 

at rédde, I, to save. 

at snakke, I, to talk. 

at kjgpe, II, to buy. 

at falde [ll] — faldt — faldt, 
to fall. 

glad [gla], —, —e [glade], 
glad. 

rik, r, rich. 

fattig, —, —e, poor. 

billig, —, —e, cheap. 

kry, —, —, proud. 

blank, r, bright. 

vaat, r, wet. 

tér [tdérr], —t, —re, dry. 

igjen’nem, through 

til slut, at last (lit., to end). 


READING. 
To halvskillinger. 


Den f¢rste halvskillingen jeg fik i verden, blev jeg saa 
glad i? at jeg svelget den. Men den neste likte jeg ikke 
saa godt. Jeg hadde veret flink paa skolen, og i en hel 
uke hadde jeg bare faat enere. Vi var to gutter som had- 
de faat enere i den uken. Den andre gutten var rik, og 
jeg var fattig; han som var rik fik en haly daler da han 
kom hjem om Igrdagen, men jeg fik bare en halv skilling. 
Jeg skammet mig over den halvskillingen. Jeg vilde bli 
av med? den, 


117 


Nede paa fjorden laa en mengde smaa jegter som 
solgte epler, peerer og gulergtter. Der ned gik jeg med 
halvskillingen. Jeg vilde kjdpe gulergtter, for det var 
det billigste. Jagterne laa like ved bryggen, og vi gutter 
sprang fra den ene til den anden. Jeg var liten og tyk, 
og naadde ikke over til gulergtterne. Jeg gik like i sjgen’*. 
Men jeg har altid hat langt haar, og det berget mig. Jeg 
blev halt op* efter luggen. Jeg var ganske skinnende av 
sjévand, og det sang i skoene mine mens jeg gik op igjen- 
nem byen. Og gutterne pekte fingre av’ mig og ropte: 
“Nei, se halvskillingen hvor blank han er,” — det var 
den fgrste halvskillingen de snakket om; den anden gik 
jeg og klemte mellem de vaate fingrene. Men da jeg kom 
ind i en gate hvor der ikke var nogen gutter, da graat 
jeg saa taarerne randt. Og det verste var, at da mor tok 
av mig de vaate klerne og gav mig térre paa, saa sa hun: 
“Nu tror jeg du aldrig faar halvskillinger mere, for en- 
ten svelger du dem, eller ogsaa gaar du tilbunds med 
dem.” 

Saa gik jeg til en bakerkone med halvskillingen min. 
“Jeg skulde ha for en halvskilling i sm¢grkringler,” sa jeg, 
endda jeg visste at man ikke faar mere end en smg¢r- 
kringle for en halvskilling. Men bakerkonen tok i blusen 
min med den ene haand, og pakket hele fanget mit fuldt 
av varme smégrkringler. 

“Jeg skal bare ha for en halv skilling, jeg,” sa jeg og 
stirret paa hende. 

“Ja, men den halvskillingen der,” sa hun, “den er me- 
get verd, den. Slike halvskillinger som har veret i fjor- 
den, de er like saa god som guld, de. Det er ikke veerdt® 
du skiller dig av med’ den,” sa hun. Og saa fik jeg san- 
delig halvskillingen med mig hjem igjen. Men den I¢r- 
dagskvelden var jeg kry. 


Notes.—1. at bli glad i, to like; to get an affection for. 
2. at bli av med, to get rid of. 
3. gik like i sjgen, fell right into the water (sea). 


118 


. at hale, to haul or pull (sailor’s term), 
. peke fingre av, point fingers at. 

. Det er ikke verdt, you better not. 

. at skille sig av med, to part with. 


COMPOSITION. 


NO uk 


1. This is a half-shilling. I got it when I came home 
from school. 2. Another boy and myself [I] had been 
so diligent that we got “A’s’” only. 3. He was rich, so 
he got more when he came home, than I did [got]. 4. 
I went down to the fjord to get rid of my half-shilling ; 
I wanted to buy carrots for it. 5. There were several 
boats by the pier; the men had apples and pears to sell. 
6. There was fruit to be (at faa) bought in the boats 
by the pier. 7. The boys pointed fingers at me when I 
walked up the street from the fjord. 8. They called me 
“half-shilling’’ because I happened (kom til) to swallow 
the first one I got. 9. I did not cry before I came to a 
street where the boys could not see me. 10. I wanted 
to buy some cakes, but the lady would not sell me any; 
she gave them to me [gave me them]. 


CONVERSATION. 


Hvad handler denne fortzlling om? 

Hvad var det han fik halvskillingen for? 

Hvor meget fik den andre gutten? 

Hvad forskjel var der paa disse gutterne? 
Hvad vilde gutten gjdre med halvskillingen sin? 
Hvordan gik det til at han faldt 1 sjgen? 
Hvorledes blev han reddet? 

Hvad blev der av halvskillingen til slut? 


Foes Spr ie 


119 


LESSON XXIX. 
VOCABULARY. 


penge(r), money. 

ar‘beide, n. g., work (at ar- 
bei’de, to work). 

en avis’, —er, newspaper. 

et trykkeri’, —er, printing 
office. 

en butik’, —ker, store. 

et kontor’, —er, office. 

pris, —er, c. g., price. 

et svar, —, answer. 

en erfa’ring, —er, 
ence. 

en disk, —e(r), counter. 

en dol’lar, —s, dollar. 

en kvart, quarter (of a dol- 
lar). 

forrét’ning, —er, c. g., busi- 
ness; place of business; 
business deal. 

vis, c. g., manner; way. 

at op’ta — optok — optat, 
to take up; to occupy. 

at gnske, I, to wish. 


experi- 


at rekke — rakte — rakt, to 
reach; to hand (one some- 
thing). 

at forlang’e, II, to demand. 

at hénte, I, to fetch (to call). 

at o’verraske, I, to surprise. 

at beslut’te, I, to decide. 

at beta’le, II, to pay. 

at av’gjgre — avgjorde — 
avgjort, to close; to come 
to an end, 

at by (byde) — b¢d — budt, 
to offer. 

alvor’lig, —, —e, sober. 

endelig, finally. 

nylig, recently. 

@ieblik’ kelig, immediately; in 
the twinkling of an eye. 

nesten, nearly. 

tilste‘de, present; 
place). 

bak, behind. 

tilba‘ke, back; back again. 

frém, forward; forth. 

dog, nevertheless. 


(sted, 


READING. 
Tid er penge. 

En vakker solskinsdag var Franklin sterkt optat av 
arbeide for sin avis, da en dagdriver kom ind i butikken. 
Han stod en times tid og glante paa bgékerne; saa tok han 
endelig en i haanden og spurte krambodgutten om prisen. 

“En dollar,” var svaret. 

“En dollar?” sa manden, “du kan vel szlge den litt 
billigere ?” 

“Paa ingen maate. Prisen er en dollar.” 


120 


Der var nesten gaat nok’ en time. da dagdriveren sa: 

“Er hr. Franklin tilstede?” 

“Ja, han er i trykkeriet.” — - 

“Jeg gnsker at tale med ham.” 

Gutten gik gieblikkelig og sa til Franklin at der var 
en herre i butikken som vilde tale med ham. Franklin 
stod snart bak disken, og dagdriveren rakte frem boken 
og sa: “Hr. Franklin, hvad er det billigste De kan selge 
denne bok for?” 

“En og en kvart dollar,” var svaret. 

“En og en kvart dollar? Men gutten forlangte kun 
en,” 

“Ganske sandt,” sa Franklin, “og det vilde veret? en 
bedre forretning at faa en dollar da end en og en 
kvart nu jeg er hentet ut fra mit kontor.” 

Manden var overrasket, men syntes dog besluttet paa 
at faa forretningen avgjort paa sin egen vis; han sa: 
“Nu, alvorlig talt, hr. Franklin, hvad er det mindste De 
kan selge den for?” 

“En og en halv dollar.” 

“Hvad? og nylig béd De mig den for en og en kvart 
dollar.” 

“Ja,” sa Franklin, “og det vilde veret bedre at faa den 
pris da end en og en halv dollar nu, for min tid er penge.”’ 

Dagdriveren betalte og gik til sin forretning — hvis 
han hadde nogen —, og Franklin vendte tilbake til tryk- 
keriet. 

Notes.—1. The force of nok may be observed by comparing with 


line 3. 
2. vilde veret = vilde ha veret. 


COMPOSITION. 


I. It was a beautiful day. The sun was shining 
beautifully. 2. I have no time; I am all (helt) taken up 
with work for my paper. 3. I have been looking over 
books for about an hour. 4. He is at work? on his paper. 


I21I 


5. An idler came into the store and spent an hour look- 
ing* over books. 6. He sent the boy into the office to 
call Mr. Franklin. 7. Franklin’s answer surprised him, 
but he had decided to close the deal in his own way. 8. 
Whom do you wish to see*? Mr. Franklin is not present ; 
he has just gone home. 9. What did you say the price 
is? A dollar and a quarter is too much. Can’t you sell 
it cheaper? » 

Notes.—1. The progressive is eithend by the simple tenses: have 
been looking = har set. But when the duration of the act is to be ex- 
pressed, the phrase at holde paa (med) is used: have been looking = har 


holdt paa at se. (See 45, 
2. Han holder paa med at arbeide. 


3. ....looking, = ....med at se. 

4. at tale med; at se is not used in this sense. 
CONVERSATION. 

1. Hvem er personerne i denne fortelling? 

2. Hvad er en dagdriver for noget? 

3. Hvad var der at faa kjgpt paa denne butik? 

4. Hvem eide butikken? 

5. Hvad var det Franklin holdt paa med? 

6. Hvorfor kjgpte ikke dagdriveren boken av gut- 


ten? 

7. Hvor meget mere maatte han betale Franklin end 
gutten hadde forlangt? 

8. Hvad kan vi lere av dagdriverens erfaring? 


LESSON XXX. 
VOCABULARY. 
en jernbane, —r, (jern, iron, en passager [passasjer’], —er, 
bane, track), railroad. passenger. 
en bro, —er, bridge. et liv, —, life. 
et lokomotiv’, —er, loco- en kant, —er, direction. 
motive. et fjeld [fjéll], —, mountain. 


en vogn [vangn], —e(r), car. en ulykke, —r, accident. 
et tog, —, train. en lue, —r, flame. 


I22 


folk, n. g., people. at vare, II, to last. 
dgd, c. g., death. at slukke, I, to put out; to 
ild [ill], c. g., fire. quench. 
at blaase, II, to blow. at skrike—skrek—skreket, to 
at forsg’ke, II, to try; to at- cry; to scream. 

tempt. at flytte, I, to move. 
at brende [nn] II, to burn. at dg — dgde — dgdt, to 
at hende [nn], II, to hap- die. 

pen. dgd (adj.), r, dead. 


at kjgre, II, to drive; to ride. lys (adj.), r, light; bright. 
at skjgnne—skjgnte—skjgnt, sint, —, —e, angry. 
to understand. endda, still. 


READING. 


Ely Rem. 


Der er en by som heter York, og jernbanen til York 
gaar over en hgi bro like ved byen. En gang faldt nogen 
kulglgr fra lokomotivet ned paa broen da toget gik over 
den, og det tok ild i broen. Det blaaste sterkt, og snart 
stod hele broen 1 lys lue. 

Nu kom folk og forsgkte at slukke. Men det var for 
sent, og broen breendte op. Da ropte en at et nyt tog 
skulde komme fra samme kant om ti minutter. Og like 
ved veien stod et fjeld, som gjorde at en ikke kunde se 
broen fra jernbanen fgr en var like ved den. Nu kunde 
en stor ulykke hende. Den som styrte toget visste vel 
ikke at broen var breendt, og saa kom han til at fare ned 
i avgrunden med alle vognene. Der stod alle raadldse, og 
visste ikke hvorledes de skulde faa varslet togfgreren’. 

Men saa var det en tolvaars gut. Ely Rem hette han, 
og han var mer snartenkt end alle de andre. Han gav sig 
til? at springe bortover banen, og det varte ikke lenge 
fgr han saa det lange tog av vogner komme susende imot 
ham. Hvad gjorde saa Ely Rem? Det var ingen hjelp 
i at rope; ingen kunde h¢gre det, slik som vognene durte. 
Han hadde ikke stunder til at grunde lenge, Han stilte 


123 


sig midt paa banen, saa alle vognene maatte kjgre over 
ham dersom de skulde komme frem, og der stod han og 
skrek og fegtet med armene alt det han orket. F¢greren 
trodde at gutten var tullet, og han skrek og vinket at han 
skulde gaa av veien. Men Ely Rem stod der han stod. 
Han stod der med dgden for ginene, og endda flyttet han 
sig ikke av flekken; for han skjgnte at alle disse menne- 
skene maatte dé dersom han ikke blev staaende. Saa 
maatte fgreren stoppe toget, ellers hadde han kj¢grt gutten 
ihjel. Men da var han ogsaa sint! 

Men nu kom folk springende fra broen, og fortalte 
hvor ner toget hadde veret ved* at gaa iavgrunden. Da 
kan du vel teenke at togfgreren gjorde store gine, og snart 
fik alle passagererne vite hvorledes de — nest Gud — 
hadde Ely at takke for livet. 


Notes.—1. Togfdrer, en som fgrer et tog. Here the context shows 
the word to be used for engineer. 

2. gav sig til, began; started out. 

3. ner....ved, near....to. 


COMPOSITION. 


I. York is the name of [on] a town. 2. Not far 
from this town there is a high bridge. 3. The bridge 
caught [took] fire and burned up. 4. People tried to put 
out the fire, but the wind blew too hard. 5. There was 
a high mountain close by so the engineer could not see 
the bridge in time (i tide). 6. Ely Rem was only twelve 
years old. He was only a boy of [on] twelve years. 7. 
He ran up along the track until the train came toward 
him. 8. He stood in the middle of (midt paa) the track 
yelling and waving his arms. 9. The engineer had to 
stop the train or he would have run (kjgrt) over him. 
10. When the passengers came out of the cars, they un- 
derstood how near they had been to losing their lives. 


124 


CONVERSATION. 


5 ie a 


Hvor hendte det som der her fortzlles om? 
Hvad hzendte med broen? 
Hvad var faren ved dette? 


4. Hvorfor kunde ikke togfgreren faa stanset toget 


i tide? 


5. Hvad var det Ely Rem gjorde? 
6. Hvad tenkte togfgreren om gutten som stod der 


paa banen? 


Andre uttryk som brukes: at reise med jernbane; at 
reise med tog; at ta toget; at ta med toget, 0. s. v. 


LESSON XXXI. 


VOCABULARY. 


et billede, —r, picture. 

et hav, —, ocean. 

et fyr’taarn, —, light-house. 

en ¢g, —er, island. 

en holme, —r, a small island. 

et skjer, —, skerry. 

en kyst, —er, coast. 

en klippe, —r, cliff. 

en bglge, —r, billow. 

et syn, —, view. 

en strand [nn], —e(r), shore. 

en bugt, —er, bay. 

en bugtning, —er, bend. 

en fedrelandssang, —e, na- 
tional song. 


at stige — steg — steget, to 
step; to rise. 

at beskytte [—sjyt’te], I, to 
protect. 

at seile, II, to sail. 

veirbitt, —, —e, 
beaten. 

furet, —, —e, furrowed. 

treffende, striking. 

bergmt’, —, —e, famous. 

steil, r, steep. 

fjern, r, distant. 

jevn, r, even. 

lun, r, cozy. 

hist og her, here and there. 


weather- 


125 


READING. 


Den norske kyst.2 


Ja, vi elsker dette landet, 
som det stiger frem, 

furet, veirbitt over vandet 
med de tusen hjem, — 
elsker, elsker det og tenker 
paa vor far og mor 

og den saganat som senker 
drémme paa vor jord. 








ores: 











Norges kyst. 


Slik synger Bjgrnson i det fdérste vers av fedrelands- 
sangen. I faa ord har han her git et treffende billede 
av Norge slik som det viser sig fra havet. Men naar 
man saaledes ser landet stige frem furet og veirbitt over 
vandet, maa en undres over hvordan der i et saadant 
land kan vere plads til tusen hjem; for alt en ser er 
nakne holmer og skjzr og saa den steile graa kyst av 
veirbitte fjeld, 


-~ 


126 


Vistnok kan man hist og her se et fyrtaarn. Av 
saadanne er der mange langs den farefulde norske kyst. 
Om kvelden tar de sig vakkert ut? som de kaster sine 
blinkende lys ut over havet og forteller den sjdfarende 
at her bor folk her ogsaa. Neer kysten kan en se en 
mzngde baater, baade store og smaa. Det er fiskere, som 
er ute sent og tidlig. Naar en kommer endda nermere, 
kan en se de smaa fiskerhytter staa noksaa lunt inde 














Torungerne fyr ved Arendal. 





mellem klipperne, hvor de er delvis beskyttet ‘fra det 
strenge veir som blaaser ind fra havet. 

Nu skal vi ta en seiltur langs denne merkelige kyst, 
den merkeligste i hele verden. Vi begynder ved Lin- 
desnes, Norges sydligste punkt. Nu er der to veier 
at ta. Vi kan legge ruten utenom gerne, holmerne og 
skjzrene, hvor det aapne hav bruser; eller vi kan legge 
‘ruten indenfor disse ger og holmer — skjergaarden 
som den kaldes — hvor havet er stilt; for bglgerne bry- 
tes paa de utallige skjzr fdr de naar ind til selve kysten. 

Fégrst seiler vi mot nordvest til vi kommer til Sta- 
vanger; paa denne strekning er der ingen skjergaard, 


127 


saa havbglgerne ruller like ind paa stranden. Fra Sta- 
vanger seiler vi mot nord forbi Bergen og Aalesund. 
Saa bgier vi av mot nord¢gst og seiler forbi Kristiansund 
og Trondhjem, og saa videre langs Nordland og Fin- 
marken til Nordkap, Norges nordligste punkt. Fra 
Lindesnes til Nordkap er det 1100 mil; men kystveien er 
meget lenger. 

Langs hele kysten ser vi omtrent det samme syn: 








Nordkap, midnatssol. 


graa, veirbitte fjeldmasser med ger, holmer og skjer. 
I den sydvestlige del er kysten lav saa vi kan se langt 
indover landet, som stiger jevnt mot fjeldene i det 
fjerne. Paa vestkysten og nordover blir klipperne stei- 
lere og hgiere. Som oftest stiger de op av havet som 
en veldig mur. Men hist og her er der en aapning i 
muren, likesom en port der fgrer i mange bugtninger 
langt ind 1 landet. Det er de bergmte norske fjorder. 
I den nordligste del kan vi se solen baade nat og dag. 
Vi er kommet til midnatssolens land. 


Paa veien har vi set bugter hvor der er gode havner 


128 


og stgrre eller mindre byer. Herfra gaar der skib ut til 
alle verdens kanter.* Nordmzndene har altid veret et 
sjéfarende folk. I vikingetiden* seilte de ut til for- 
skjellige land i Europa, til Island og Grgnland, ja like 
til Amerika. I vor tid har Norge en av verdens st¢rste 
handelsflaater.® 





fi yee misegia ee be 


ewe 








Balstad, Lofoten, 


Notes.—1. In these lessons (31-35) it will be necessary to use a some- 
what large map of Norway. It is hoped that the teacher will give some 
more detailed facts in connection with the material here presented. The 
pictures may be used as material for conversation. For reference the 
following works may be suggested: ‘Norsk Konversations Leksikon” 
(6 volumes); Per Nissen: ‘‘Fedrelandet’’; ‘“‘Lande og Folk,” I. del 

2. at ta sig vakkert ut, to make a fine appearance. 

3. alle verdens kanter, all parts of the world. 

4. vikingetiden, the viking age, principally the 9th to the 11th century. 

The merchant marine of Norway is the 4th largest, those of Britain, 
Germany, and the United States being larger. 


COMPOSITION. 


1. This song is written by Bjgrnstjerne Bjgrnson; 
the melody is composed by Rikard Nordraak. 2. The 
first verse gives a ‘striking picture of the country as it 
appears (tar sig ut) from the sea. 3. The coast of 
Norway is very remarkable. 4. There are many sker- 
ries and islands. 5. Along the coast one can see light- 


129 











Svolver, Lofoten. 


houses and fishermen’s huts. 6. These huts are pro- 
tected from the severe storms by the high cliffs. 7. We 
shall take a trip along the coast in a steamer. 8. From 
the boat we can see high mountains and deep fjords. 

















Henningsver fyr, Nordland, 


130 


LESSON XXXII. 


VOCABULARY. 


en vidde, —r, plain. 

en gaard, —e(r), farm. 

en bund, —e(r), bottom. 

et dalfgre, —r, valley. 

en elv, —e(r), stream; river. 

korn, n. g., grain. 

kornbaand, —, n. g., bundle. 

byg [bygg], c. g., barley. 

havre, c. g., oats. 

rug, c. g., rye. 

hvete, c. g., wheat. 

jord [jor], c. g., soil; land. 

jorddyrkning, c. g., farming. 

a’kerbruk, n. g., farming. 

befOlk’ ning, c. g., population. 

en neringsvei, —e(r), branch 
of industry. 

at smélte, I, to melt. 


at sammenligne [lingne], I, 
to compare. 

at erne’re, II, to support. 

at greie sig, —de, —d, to get 
along. 

at dyrke, I, to cultivate. 

at térke, I, to dry. 

at fortje’ne, II, to deserve. 

at fosse, I, to stream (vio- 
lently). 

brat, —, —te, steep. 

dyrkbar, r, tillable. 

pregtig, —, —e, splendid. 

bekvém, —t, —me, comforta- 
ble. 

en’kelte, some. 

hovedsa’ gelig, chiefly. 

felles, (in) common. 


at speile, II, to mirror. nogenlunde __[noenlunne], 
at til’late, —lot, —latt, to somewhat. 
pernuit. 
READING. 


De norske fjorder. 


Fra Norges kyst gaar mange fjorder langt ind i lan- 
det. Disse fjorder er ikke alle like, men har dog meget 
felles. Som oftest er de brede ute ved havet og smalere 
inde i landet. Paa begge sider av fjorden staar hgie 
fjeld, mange med sne paa hele aaret. En del av sneen 
inde paa fjeldvidderne* smelter, og vandet gaar fossende 
ned over den bratte fjeldveg. Enkelte steder stiger 
stranden nogenlunde jevnt, Der er da som oftest dyrk- 


131 


bar jord, og vakre gaarder ligger lunt opimot fjeldsiden 
og speiler sig? i fjorden. 

Fra selve fjorden gaar der armer ut til begge sider; 
disse kaldes ogsaa fjorder og har sine egne navn. Her 
kan der ogsaa ligge gaarder langs strandene hvor disse 
ikke stiger altfor brat op fra vandet. Ved bunden av 
fjorden, det vil si ved fjordens ende, ligger landet nok- 
saa flatt. Der kan ogsaa vere et langt dalfgre med 

















Troldfjord i Nordland, 


fossende elv. Og i dalfgret og opover siderne saa langt 
som fjeldene tillater det, ligger gaard i gaard* langt ind- 
over til dalens ende. 

Som vi ser ay billederne, er ikke disse gaarder store 
sammenlignet med farmene paa prerien. Allikevel er 
akerbruk en av Norges vigtigste nzringsveier; omtrent 
en tredjedel av landets befolkning ernzrer sig hoved- 
sagelig ved jorddyrkning. Man dyrker omtrent de 
samme produkter som i Amerika: byg, havre, rug, og litt 
hvete, iseer i det sydlige Norge, hvor landet er flatere 
og gaardene stgrre, Paa de stérre gaarder er dyrk- 


132 

















Lerdalsgren i Sogn. 


ningsmetoden omtrent den samme som 1 Amerika; man 
bruker helt moderne maskiner. Men paa de mindre 
gaarder er metoden en helt anden*; der maa man greie 
sig med mindre maskineri. Da det er vanskelig at faa 








Krigsskib i Sognefjorden, 


133 


sol nok til at térke hgi og korn, setter de kornbaandene 
paa staur og henger hgiet paa hesjer.° Saadanne hesjer 
kan man se paa flere av billederne. 

De norske fjorder er bergmte, og de fortjener at 
vere det. Her kan man trygt seile med de mindste 
baater saa vel som med de store Atlanterhavsbaater. 
Endog store krigsskib gaar lige ind til bunden, over 100 
mil ind i landet. En tur ind gjennem en saadan fjord 

















Smaajenter i nationaldragt. 


byr paa den rikeste avveksling fra det vilde og stor- 
slagne til det milde og yndige. Hvert aar kommer der 
tusener ay turister fra andre land. For at gjgre det 
bekvemt for disse reisende® er der bygget mange preg- 
tige hoteller. 


Notes.—1. fjeldvidde, literally a mountain-plain; but they are in reality 
mountainous plateaus. 

2. speiler sig, are reflected. Several such reflexive verbs are equivalent 
to passive voice. 

3. gaard i gaard, one farm close to the other. 

4. en helt anden, entirely different. 

5. These are usually made of posts with many lines strung between 
them. 
6. Present participle used substantively as adjectives are; = traveler* 


134 
































Nedre Vasenden i Sgndfjord. 





135 
COMPOSITION. 


1. The fjords are often broad out by the sea and 
narrow farther in between the mountains. 2. On the 
mountains lies snow, which melts and forms streams and 
waterfalls. 3. Many farms lie on the shores along the 
beautiful fjords. 4. Large battleships can sail clear in 
to the bottom of the fjord. 5. Many tourists come to 
Norway every summer and a great number also in 


winter. 
built splendid hotels. 


6. Along the most noted fjords and valleys are 


LESSON XXXII. 
VOCABULARY. 


et fjeld [fjél], —, mountain. 

en tind [tinn], —er, peak. 

en bre, —er, glacier. 

en egn [ein], —e, region. 

en indsjg [nn], —er, sea, 
lake. 

en vandflate, —r, water sur- 
face. 

en skog, —e(r), forest. 

en havn, —e(r), harbor. 

en fabrik’, —ker, factory. 

kraft, “er, c. g., power. 

en foss, —e(r), water-fall. 

en kjede, —r, chain. 

fdde, c. g., food, sustenance. 

en re’gel, reg‘ler, rule. 

at kjende [nn], II, to know. 

at rage, I, to tower. 

at begynde [bejyn’ne], II, to 
begin. 

at fgre, II, to carry. 


at o’verf¢re, II, to transfer. 


at samle, I, to gather; to 
collect. 


at anvende [an’vénne], II, 
to apply. 

at flyte — figt — flytt, to 
float; to flow. 

at vinde [nn] — vandt — 
vundet, to win; to secure. 

at vaage, I, to venture. 

at jage, I, to chase. 

at szette — satte — sat, to 
set; with adverbs denoting 
direction, motion is im- 
plied. 

at feile, I, to err. 

gde, —, —, waste, desolate. 

evig, —, —e, eternal. 

modig, —, —e, brave. 

erlig, —, —e, honest. 

hederlig, —, —e, honorable. 

taus, —, —e€, reticent. 

alvor’lig, —, —e, serious. 

stenet, —, —e, stony. 

bega’vet, —, —ede, gifted. 


136 


READING. 
Fjeld og dal. 


Norge er et fjeldland. Bare 3 procent av landet er 
dyrket jord, omtrent 20 procent er bevokset med skog, 
resten er nakne fjeldtinder og gde fjeldvidder og sne- 
breer. Blandt de mest kjendte fjeldegne er Dovre, Jo- 
tunheimen og Hardangervidden. Disse ligger saa at si 

















Troldvandet i Nordland. 


midt inde i landet. Fra fjeldegnene gaar store dalfgrer, 
og i dalfgrerne er der elver og indsjger. Disse elver og 
indsjger er meget vakre. I sjgernes blanke vandflate 
speiler fjeldene sig som' de rager op med skogkledte 
sider og den evige sne om tinderne. 

Landet nord for Dovre kaldes det nordenfjeldske, 
og landet syd for Dovre kaldes det. séndenfjeldske. 
Denne fjeldegn, som paa en maate er Norges midt- 
punkt, danner det egentlige vandskille: i det norden- 
fjeldske gaar dalene og elvene mot nord og nordvest; i 
det séndenfjeldske gaar dei sydlig retning. To store dal- 


137 


fgrer begynder ved Dovre og gaar mot syd¢st. Det ene 
er Msterdalen, som er bekjendt for sine store skoger. 
Gjennem denne dal gaar Glommen, Norges lengste og 
vandrikeste elv. Den fgrer témmeret fra dalens meg- 
tige skoger ned til havnene ved havet, eller ogsaa til de 
mange sagbruk og cellulosefabrikker, som drives med 
vandkraft fra elvens fosser. Det andre dalfgre er Gud- 
brandsdalen. Denne dal er bekjendt for sine store gaar- 
der og for sine gamle etter. Her har den gamle kultur 








St wh, 


ih 











Paa vei til Folgefonnen, Hardanger. 


holdt sig langt op i vor tid. I Lillehammer, paa gstsiden 
av den vakre indsjg Mjgsen, er der samlet mange gamle 
bygninger som viser os hvordan vore forfedre levde 
for flere hundrede aar tilbake.? . 

Norges vildeste fjeldegn er Jotunheimen. Den ligger 
saa hgit over havet at sneen blir liggende fra aar til 
aar. Det er den evige sne. Op fra vidden rager fjeld- 
tinder, den ene efter den anden. Det.hele ser ut som et 
stérknet hav. Paa vidden mot vest ligger den bergmte 
Jostedalsbre. Det er en veldig ismark 50 mil lang og 
50 mil bred. Den sender sine glitrende arme langt ned 


138 


i de nermeste dalfgrer. Paa Hardangervidden er der 
ogsaa en bekjendt bre som kaldes Folgefonnen. Den 
er 37 mil lang og indtil 28 mil bred. 

Fra disse fjeldvidder gaar der fjeldkjeder med dal- 
fgrer mellem og store elver. I elvene er der mange 
megtige fosser. Disse lover at bli Norges stgrste rig- 
domskilde. Efterhvert blir disse veldige fosser over- 

















Valders, Bagn med Fjeldheim, 


fért til elektrisk kraft, som igjen anvendes til drivkraft 
ved forskjellige fabrikker. Ved Rjukan i Telemarken er 
verdens stgérste elektriske kraftstation. . 

Som vi har set, er Norge ikke et land der flyter 
med melk og honning. Den* som i et saadant land skal 
vinde levebrdd for sig og sine, maa vere modig og ar- 
beidsom. Det skal mot tilt at vaage sig ut paa det 
stormfulde hav, hvor sildestimen gaar jaget av hvalen. 
Det skal utholdenhet til at avtvinge den stenete jordbund 
tilstrekkelig korn til fdde for folk og fe. Der kraves 


139 


et haardfgrt folk baade paa hav og i skog og mark. De 
haarde livsvilkaar har da ogsaa sat sit stempel paa fol- 
kets karakter. Nordmanden er som regel taus og alvor- 
lig. Men han kan ogsaa vere i besiddelse av et muntert 
lune, som kanske bedst viser sig 1 de norske eventyr. 
Nordmendene har altid hat ord for at vere et erlig og 
heederlig folk. Det er ogsaa et rikt begavet folk. 
“Feiler jeg vel naar jeg tror det har herlige krefter?” 











Nergdalen, 


spgr Bjgrnson i ett av sine digt; og vor tid indrémmer 
villig at han ikke tar feil. I folkeoplysning staar nord- 
meendene i fgrste rekke, og norske navn findes blandt 
de mest bergmte 1 videnskap, kunst, og litteratur. 


Notes.—1. som, adverbial conjuctive, as. 
2. tilbake, back, ago. 

3. den, the one. 

4. skal til, requires. 

5. at ha ord for, to have a reputation for. 


COMPOSITION. 


1. In Norway there are many high mountains and 
long, deep valleys. 2. The low mountains are covered 


140 




















Fra Folgefonnen, Hardanger. 


with forests. 3. Rivers flow through the valleys to the 
lakes or to the fjords. 4. In these streams and lakes 
one can catch trout and salmon. 5. Gudbrandsdalen and 
Qsterdalen are two of the largest valleys in Norway. 
6. Norway’s largest glacier is Jostedalsbrzeen; the next 
(nest) largest is Folgefonnen. 7. It requires courage 


| 

















Snetunnel ved Haukelid, 


T4i 

















Hardangerjgklen. 


to go out on the ocean in storms as the fishermen often 
must do. 8. The Norsemen have a reputation for being 
an industrious people. 




















Utsigt over Ringerike. 

















Valders; mellem Skogstad og Grindaheim, 




















Stalheim, Nergdalen, 


143 


LESSON XXXIV. 
VOCABULARY. 


en bjélke, —r, log. 

en aare, —r, fireplace. 

et ildsted [illste], —er, fire- 
place. 

et tak, —, roof. 

et hjgrne, —r, corner. 

et hil, —, hole. 

en pioner’, —er, pioneer. 

et bebo’elseshus, —, dwel- 
ling (house). 

en kirke, —r, church. 

et alter, —e, altar. 

et téppe, —r, tapestry. 

et mgn’ster, —re, pattern. 

en stabbe, —r, stump; block. 

en sten, —e(r), stone. 

en rokk, —er, spinning wheel. 

tre, n. g., wood. 


tgm’mer, n. g., timber. 


rgk, c. g., smoke, 

at lage, I, to make. 

at ligne [lingne], I, to re- 
semble. 

at flytte, I, to move. 

at op’ bevare, II, to keep; to 
preserve. 

at ut’vikle, I, to develop. 

at skjere — skar — skaaret, 
to cut; to carve, 

tidlig [ti’li], early. 

go’'tisk, —, —e, Gothic. 

yndig, —, —e, charming. 

rank, r, straight, erect. 

ferdig, —, —e, ready. 

paa’begyndt, begun. 


READING. 
Norske bygninger. 


Som vi har set, er Norge rikt paa skog. Det er da 
naturlig at nordmendene bygget sine hjem av tgmmer. 
Og da sagm#ller ikke kjendtes i gamle dage, maatte de 
lage sit témmer med gks, som nybyggerne gjorde her 1 
Amerika. Saaledes bygget de sine bjelkestuer, som paa 
en maate ligner vore pionerers Jog cabins. 

De zldste hus kaldtes aarestuer. De fik sit navn av 
aaren, som var opmurt ay sten midt paa gulvet. R¢ken 
steg op gjennem et hul i taket, som kaldtes ljoren. I 
senere bygninger blev ildstedet flyttet til veggen eller 
ogsaa til et hjgrne. Et saadant ildsted kaldes peis, og 
er betydelig stgrre en vor moderne fireplace. 

Neer beboelseshuset stod stabburet, hvor man opbe- 


144 


varte sine matvarer. Som navnet antyder, var dette et 
“bur” som var bygget paa stabber, forat ikke rotter og 
mus skulde komme ind og spise op matvarerne. Som 
oftest var stabburet vakkert utsmykket med treskjzrin- 
ger. Nordmendene hadde tidlig en hgit utviklet sans 
for kunst. I de lange vinterkvelder kunde mzndene 

















Bygdg: stavkirke, aarestue, og stabbur. 


sitte med sine tollekniver og skjzere ut vakre mgnstre i 
tree, mens kvinderne spandt paa sine rokker og vevet 
pregtige tepper. Endnu den dag i dag dyrkes denne 
kunst baade i by og bygd. 

I gamle dage blev ogsaa kirkerne bygget av bjelker. 
Disse kirker kaldtes stavkirker. Av disse har der veret 
omtrent 600 i Norge. Nogen av disse kirker staar 
endnu. Som vi kan se av billedet, er stavkirkerne en 
efterligning av den gotiske arkitektur, som serlig an- 
vendtes i kirker bygget av sten. De merkelige stav- 





145 


kirker passet udmerket 1 et yndig landska> med ranke 
grantreer og hgie fjeld til alle sider. 

I senere tid har man i Norge opf¢rt flere bygninger 
i den gamle stil. Av saadanne kan nevnes Sankthans- 
haugens restaurant, Kongsseteren og Frognerseteren. 
De to sidste staar 1 meget vakre omgivelser i de skog- 
kledte hgider nordvest fra Kristiania. 




















Frognerseterens skihal, 


Den merkeligste av Norges gamle bygninger er 
Trondhjems domkirke, Kristkirken i Nidaros som den 
ogsaa kaldes. Denne kirke blev paabegyndt i Olav 
Kyrres tid, i sidste halvdel av det 11te aarhundrede; 
men den blev ikke ferdig fgr ved slutten av det 13de 
aarhundrede. Det er en veldig korskirke omtrent 300 
fot lang og 150 bred, med 28 altere. Den har flere ganger 
veret breendt og er endnu ikke helt gjenreist. Men siden 
1869 har gjenreisningen foregaat med jevnt fremskridt, 
og snart vil den pregtige kirke staa fuldt feerdig som et 
storslagent minde fra sagatidens Norge, 


146 


COMPOSITION. 


1. The Norsemen built their houses of timber cut 
out of the wild forests. 2. These houses were somewhat 
like our log cabins. 3. In the oldest houses the fireplace 
was built of stone in the middle of the floor. 4. The 























Domkirken i Trondhjem. 


storehouses were usually nicely decorated with wood- 
carving. 5. Many old buildings from earlier centuries 
have been moved (flyttet) to Lillehammer and to Bygdg, 
an island near Christiania. 6. Several new buildings 
have been erected in which the old style of architecture 
has been applied. 7. The largest and most famous 
church in Norway is the cathedral at Trondhjem. 8. It 
was built in memory of (til minde om) Olay Harald- 
sén, one of Norway’s kings. 





147 





























Frognerseterens restaurant, 


148 


LESSON XXXV. 
VOCABULARY. 


en by, —er, town, city. 

en by’del, —e, section of a 
town. 

en gate, —r, street. 

hovedgate, c. g., main street. 

hovedstad, c. g., capital. 


en indbygger, —e, inhab- 
itant, 
han’del, c. g., trade, busi- 
ness. 


handelsforbindelse, c. g., 
commercial connection. 
en industri’, —er, industry. 
en ingenigr [insjenigr’ ], —er, 
engineer. 
et verk, —, 

ment, 
statistik’, c. g., statistics. 
en konge, —r, king. 
et slot, —, palace. 


work; achieve- 


en utsigt, —er, view. 

en lund [lunn], —e, grove. 

storting, n. g., congress. 

et bassin [basseng’], —er, 
reservoir. 

omegn [—ein], c. g., en- 
virons. 

at an’se — ansaa — ansét, to. 
consider. 

at om’ringe, I, to surround. 

at dele, II, to divide. 

at vénte, I, to expect. 

at bes¢’ke, II, to visit. 

at sno (sig), III, to wind. 

folkerik, r, populous. 

ut’strakt, extended. 

vigtig, —, —e, important, 

alli’kevel, nevertheless. 

forholdsvis [ll], compara- 
tively. . 


READING. 


Norges hovedstad, 


Da Norge er et litet land paa mindre end to og en 
halv million indbyggere, kan man ikke vente at byerne 
skal holde maal med de store byer i folkerike land som 
England og Amerika. Men der er allikevel forholdsvis 
store byer; for Norge har en utstrakt handel og blir 
mer og mer et industriland. Av de stérre byer kan 
nevnes Drammen med 24,895 indbyggere, Stavanger 
med 37,261, Trondhjem med 45,335, Bergen med 76,867, 
og Kristiania med 241,834 indbyggere. Disse tal er fra 
statistikken av I9gI0. 

Kristiania er Norges hovedstad og vigtigste by. Her- 


149 














Karl Johans gate, Kristiania. 




















Slottet i Kristiania, 


i150 


fra gaar gode veier og jernbaner til de forskjellige dele 
av landet. Banen til Bergen er anset for at vere Europas 
mest storslagne ingenigrverk; den snor sig frem langs 
elv og dal, gjennem en mengde tunneller, over fjeld- 
vidder hvor der ligger evig sne, og saa nedover mot 
havet i vest. Fra Kristianias havn gaar en mzngde 
skib, store og smaa, til de forskjellige steder langs 

















Kristiania, utsigt fra slottet. 


Norges kyst, og til de mange land over havet, som Norge 
staar i handelsforbindelse med. 

Byen ligger ved bunden av den bekjendte Kristiania- 
fjord, som gaar mot syd ut i Nordsjgen. Paa de andre 
kanter er byen omringet av pregtige skogkledte hgider: 
Ekeberg mot sydgst, Grefsenaasen mot nordgst, og 
Holmenkollen og Voksenkollen mot nordvest. Gjennem 
byen gaar Akerselven og deler den i en gstlig og en vest- 
lig del. @stenfor Akerselven ligger den gamle bydel, 
som kaldes Oslo. 


151 


Kristianias hovedgate er Karl Johan. @verst oppe paa 
en vakker hgide ligger kongens slot, omgit av en stor 
park. Fra slottet har man en henrivende utsigt over 
byen og fjorden. Paa venstre side av gaten ser man 
en samling bygninger i greesk stil. Det er det norske 
universitet. Paa hgire side ligger Studenterlunden, en 
vakker park med boulevard; og nedenfor parken staar 

















Kristiania, utsigt fra slottet mot fjorden. 


den massive stortingsbygning. I Studenterlunden, like 
overfor universitetet, er opfgrt en pregtig teaterbygning, 
Nationalteatret. 

Byen har mange parker. En av de mest besgkte er 
Sankthanshaugen. Her er der vakre spaserganger, mu- 
sikpaviljong, statuer, og en restaurant opfgrt 1 gammel 
bygningstil. Paa toppen av haugen ligger et vandbasin. 
Herfra har man den yndigste utsigt over byen, fjorden, 


og den storslagne omegn. : 


152 




















Kristiania, utsigt fra Sankthanshaugen. 


COMPOSITION. 
1. Norway is not a large country; the cities there are 
not as large as in America. 2. Christiania is the largest 
and most important city. 3. It is the capital of Norway; 

















° Skien. 

















Finse, langs Bergensbanen, 


the city has about 250,000 inhabitants. 4. The rail- 
way between Bergen and Christiania goes over moun- 
tains and through many long tunnels. 5. The oldest 
part of the city lies east of the river; it is called 
Oslo. 6. The capital has many parks and beautiful 
surroundings. 7. On one side is the fjord and on the 
other sides are forest-clad heights. 8. Out in the fjord 
are many beautiful islands, of which the largest is Bygdg. 

















Bergensbanen ved Gravhalsen, 


a% 


154 


LESSON XXXVI. 


VOCABULARY. 

en jénte, —r, girl. en kant, —er, edge. 
et hode, —r, head. at spzende [nn], II, to kick. 
en hals, —e(r), neck. at samle, I, to gather. 
en mund [nn], —e(r), mouth. at smake, II, taste. 
et bryst, —, breast. at klappe, I, to pat; to beat 
et hjerte, —r, heart. or palpitate. 
et gie, gine, eyes. at tende [nn], II, to light. 
et knea, —, (pl. also knzr), at hoppe, I, to jump. 

knee. at le — lo — ledd, to laugh. 
et berg, — (or berge), moun- at lye — lydde — lyet or 

tain; cliff. lydd), (other form: at 
pust, c. g., breath. lytte, I), to listen. 
Igv, n. g., leaves; foliage. sen, r, slow. 
gres [gress], n. g. grass. dit, thither, there. 
omhu, c. g., care, | néppe, hardly. 

READING. 


EN GLAD GUT-.* 


Forste kapitel. 


QMyvind het han, og graat da han blev fgdt. Men alt 
aa han sat opreist paa morens fang, lo han, og naar de 
teendte lys paa om kvelden, lo han saa det sang, men 
eraat da han ikke fik komme bort til det. 

“Av den gutten maa der bli noget rart,” sa moren. 

Der hvor han blev fddt, hang det bare berg utover’, 
men det var ikke hgit; furu og birk saa ned; heggen 

-strddde blomster paa taket. Men oppe paa taket gik en 
liten bukk som Myvind aatte; den skulde gaa der for ikke 
at tulle sig vek*®, og M@yvind bar ldv og gres op til den. 
En vakker dag hoppet bukken over og bort i berget; den 
gik ende op* og kom dit den aldrig hadde veret f¢r. 
Qyvind saa ikke bukken da han kom ut efter non, og 


155 


teenkte straks paa reven. Han blev het over hele krop- 
pen, saa sig om og lydde: 

“Kille-kille-kille-killebukken !” 

“Bee-ze-ax-z !” sa bukken oppe paa bergkanten, la ho- 
det paa skakke® og saa ned. 

Men ved siden av bukken laa en liten jente paa kne. 

“Er den din, den bukken?” spurte hun. 

QMyvind stod med aapen mund og gine, stak begge 
heender i den kjolebuksen han bar. 

“Hvem er du?” spurte han. 

“Jeg er Marit, mor sin® unge, felen til’ far, huldra® i 
huset, datterdatter til Ola Nordistuen paa Heidegaardene, 
fire aar til hgsten, to dage efter frostnztterne, jeg!” 

“Er du det, du!” sa han og drog pusten, for han hadde 
ikke turdet slippe den saalzenge hun talte. 

“Er den din, den bukken?” spurte jenten op igjen. 

“Ja-ha,”’ sa han og saa op. 

“Jeg har faat saadan lyst paa den bukken; — du vil 
ikke gi mig den?” 

“Nei, det vil jeg ikke.” 

Hun laa og speendte med benene og saa ned paa ham, 
og da sa hun: 3 

“End naar du faar en smgrkringle for bukken, kan 
jeg saa faa den?” 

Myvind var av fattigfolk; han hadde spist sm¢r- 
kringle bare en gang i sit liv; det var da bedstefar kom 
dit, og slikt hadde han aldrig spist hverken f¢r eller siden. 
Han saa op paa jenten. 

“La mig faa se den kringlen f¢grst,” sa han. 

Hun var ikke sen paa det, viste en stor kringle frem 
som hun holdt i haanden: “her er den!” sa hun og ka- 
stet den ned. 

“Au, den gik i stykker,” sa gutten, han samlet hver 
bit op med omhu; den allermindste maatte han smake 


156 


paa, og den var saa god at han maatte smake paa en til, 
, og fgr han selv visste av det, hadde han spist op hele 
kringlen. 

“Nu er bukken min,” sa jenten. 

Gutten stanste med den sidste bit i munden, jenten laa 
og lo, bukken stod ved siden, hvit i brystet, brunsort 1 
ragget, og saa ned paa skakke. 

“Kunde du ikke vente saalenge?”’ bad gutten; hjertet 
begyndte at klappe 1 ham. 

Da lo jenten endnu mere, skyndte sig op paa kne. 

“Nei, bukken er min, den,” sa hun og slog armene 
om halsen paa den, I¢ste et strémpebaand og bandt om- 
kring. Qyvind saa paa. Hun reiste sig og begyndte at 
dra i bukken; den vilde ikke gaa med og tgide halsen 
nedover mot Myvind. “Bz-z-z-e!” sa den. Men hun 
tok i ragget med den ene haand, drog i baandet med den 
anden og sa vakkert : 

“Kom, du bukken, saa skal du faa gaa i stuen og spise 
av mor sine fat og mit forkle,” og saa sang hun: 


bf 


Kom, bukken til? gutten, 
kom, kalven til mor, 
kom, mjauende katten 

i snehvite skor. 


Notes.—1. With this lesson begins Bjgrnson’s little classic A Happy 
Boy. ‘The story is given in full, with the omission ot a few letters and 
a story within the story. This omission is due to language difficulties. 

hang....utover, i. e., the cliff projected over part of the roof of 
the house. 

3. at tulle sig vek, to stray off; ramble about and get lost. 

4. ende [enne] op, straight up. 

5. paa skakke, to the side. : : 

6. mor sin unge, mother’s child (darling). In dialects the possessive 
pronoun is often used instead of the possessive case of the noun. 

7, til is often used to express possession. 

8. huldra, definite form, — huldren, 


COMPOSITION. 


1. The story, En glad gut, is written by Bjgrnstjerne 
Bjgrnson. He wrote it when he was a young man of 
twenty-seven. 2. In his stories Bjgrnson shows us the 


157 


poetic side of [the] life in (paa) the country. 3. Bjgrn- 
son has written many short stories; some of them are 
longer and some are shorter than this one. 4. The hero 
in this story is called @yvind. The first thing we hear 
about him is that he cried when he was born. 5. Wyvind 
let his goat go about on the roof. There he could not get 
lost. 6. One day the goat jumped from the roof [and] 
up on the edge of the cliff. 7. May I have [get] it? 
Couldn’t I get it? What if I give you something for it, 
could I have it then? 8. May I taste it? Have you tasted 
it? Does it taste good? How does it taste? 9. Do not 
taste it or you will eat it before you are aware of it. 
to. Can’t you wait a while? You will have to (faar) 
wait until later. 


CONVERSATION. 
1. Hvad heter denne fortelling? 
2. Hvem har forfattet den? 
3. Hvor gammel var han da han skrev den? 
4. Hvordan saa det ut der hvor huset stod? 
5. Hvor var det furuen, birken og heggen vokste? 
6. Hvor kom blomsterne fra som blev strddd paa 
taket? 


7. Hvad tenkte Q@yvind da bukken ikke var nogen- 
steds at se? 
8. UHvad var det Dyvind skulde faa for bukken? 


LESSON XXXVII. 


VOCABULARY. 
en st€émme, —r, voice. en lekekamerat, —er, play- 
maal, n. g., voice. mate. 
himmerike (himmel, heaven, grgénsver, n. g., green-sward. 
rike, kingdom), heaven. tak, n. g., thanks. 


et suk, —, sigh. mot, n. g., courage. 


158 


lov [lav], permission. 

forla’telse, c. g., forgiveness; 
pardon. 

en beslut’ ning, —er, decision; 
resolution. 

en soOrg, —er, sorrow. 

en kép, —per, cup; utensil 
(in this case, of wood). 

at miste, I, to lose. 

at sdvne, I, to go to sleep 
(often followed by ind 
[inn], in). 

at danse, —te, —et, to dance. 


at drémme—drgmte—dr¢mt, 
to dream. 

at fgle, II, to feel. 

at love [!ave], II, to promise. 

at ske [sje], III, to happen. 

at bringe—bragte—bragt, to 
bring. 

at ligge — laa — ligget, to lie 
(recline). 

at forstaa’, —stod [sto], 
staat [staatt], understand. 

at behdl’de [ll] — beholdt 
— beholdt, to keep. 

slém, —t, —me, mean. 


READING. 


Der stod gutten. 


Bukken hadde han stellet med* siden i vinter den blev 
fddt, og aldrig hadde han tenkt sig at den kunde ristes ; 
men nu var det gjort paa en liten stund, og han skulde 


ikke se den mere. 


Moren kom trallende op fra fjdren med kopper som 
hun hadde skurt; hun saa gutten sitte og graate med 
benene under sig i greesset, og gik bort til ham. 


“Hvad graater du for?” 


“Aa, bukken, bukken!” 


“Ja, hvor er bukken?” spurte moren, hun saa op paa 


taket. 


“Den kommer aldrig mere igjen,’ sa gutten. 
“Kjere, hvordan skulde det gaa til?” 
Han vilde ikke straks tilstaa det. 


“Har reven tat den?” 


“Ja, Gud gi det var rzeven!’’ 
“Er du paa stel?!” sa moren; “hvor er det blit av buk- 


ken?” ; 


“Aa, aa, aa, — jeg kom i skade for? — — at selge 


den for en kringle!’”’ — 


159 


Just i det samme han sa ordet, forstod han hvad det 
var at selge bukken for en kringle; fgr hadde han ikke 
teenkt paa det. oe: 

Moren sa: “Hvad tror du nu den lille bukken teenker 
om dig, naar du kunde szlge den for en kringle ?” 

Og gutten selv taenkte paa det, og forstod meget godt 
at han aldrig kunde bli glad mere her i verden — og 
ikke engang hos Gud, tenkte han siden. 

Saa megen sorg fglte han at han lovte med sig selv 
aldrig mere at gjdre noget galt, hverken at skjere rokke- 
snoren, eller slippe sauerne, eller gaa ned til sjgen alene. 
Ilan sovnet ind der han laa, og han drgémte om bukken 
at den var kommet til himmerike ; Vorherre sat med stort 
skjeg likesom i katekismen, og bukken stod og bet lgv 
av et skinnende tre; men Qyvind sat alene paa taket og 
kunde ikke komme op. 

Da stak noget vaatt like borti gret paa ham, han 
skvat op. “Bze-a-e-z!” sa det, og det var bukken, som 
var kommet igjen! 

“Nei, er du kommet igjen!’’ Han sprang op, tok 
begge forbenene op paa den og danste med den som en 
bror; han rykket den i skjegget, og han vilde netop ind 
til mor med den da han hgrte nogen bak sig og saa jen- 
ten sitte paa grénsveret like ved siden. Nu forstod han 
altsammen. Han slap bukken. 

“Er det dig som er kommet med den?” 

Hun sat og rev grees op med haanden og sa: “Jeg fik 
ikke lov at beholde den; bedstefar sitter deroppe og 
venter.” 

Mens gutten stod og saa paa hende, hgrte han en skarp 
stemme oppe fra veien rope: “Naa!” Da husket hun 
hvad hun skulde gjdre; hun reiste sig og gik bort til 
Myvind, stak den ene muldete haand i en av hans, saa bort 


160 


og sa: “Om forlatelse.’’* Men saa var ogsaa hendes mot 
forbi, hun kastet sig ned over bukken og graat. 

“Jeg mener du faar beholde® bukken, jeg,” sa @yvind 
og saa veek. | 

“Skynd dig nu!” sa bedstefar oppi bakken. 

Og Marit reiste sig, og hun gik med dragende ben 
opefter. 

“Du glemmer nok strgmpebaandet dit,’’ ropte @yvind 
efter hende. 

Da vendte hun sig og saa fgrst paa baandet og siden 
paa ham. Endelig fattet hun en stor beslutning® og sa 
med tykt maal: “Det kan du beholde.”’ 

Han gik bort til hende og tok hende i haanden: 

“Tak skal du ha!” sa han. 

“Aa, ikke noget at takke for,” svarte hun, drog et 
uhyre langt suk og gik videre. 

Han satte sig ned igjen i gresset, bukken gik ved 
siden av ham; men han var ikke lenger saa glad i den 
som f¢r. 

Notes.—1. at stelle med, to tend to; to take care of. 

2. ‘Are you out of your wits?” 

3. I had the misfortune to....; I unfortunately happened to. 
ate Slee forlatelse = Beg your pardon. A short form for: Jeg ber om 

It is difficult to render this in English. The sentence expresses a 
willingness to give up his rights, and yet a willingness which is enforced 


by the situation. 
6. at fatte en beslutning, to make a resolution. 


COMPOSITION. 


1. The boy stood there thinking. What was he now 
to do? What could he do?.Was he to do anything? Was 
there anything that could be done? 2. Now I under- 
stand what it means [or is] to sell it for a cake. Why 
did I not think of this before? How could I do it? What 
made me (fik til at) do it? 3. He had never felt such 
sorrow before. This was the first time he felt anything 
like [any such thing as] sorrow. 4. @yvind lay think- 


161 


ing how mean he had been to [with] his playmate. While 
thinking [he thought] about this he fell asleep. 5. He 
began dreaming. He lay dreaming about his playmate. 
He dreamt it was in Heaven. 6. Did you come back 
with it? Why didn’t you keep it? 7. She begged his 
(ham om) pardon. But then she lost her courage and 
began to cry. 8. I have decided to come back. I have 
made a decision. 


CONVERSATION. 


1. Hvad var det Myvind aldrig hadde tenki sig 


kunde ske? 


2. Hvor hadde moren veret? 
. Hvad saa hun da hun kom hjem? 
4. Hvad var det gutten var kommet i skade for? 
5. Hvad var det gutten lovte han aldrig skulde gjgre 


Hvad gjorde han da han fik se bukken igjen? 


Hvorfor var Myvind mindre glad i bukken nu end 


6. 
7. Hvem sendte Marit tilbake med bukken? 
8 
? 


fgr 
LESSON XXXVIII. 
VOCABULARY. 
et é€ventyr, —, tale; fairy et dyr, —, animal. 
tale. en flue, —r, fly. 
en élv, —e(r), stream; river. et bryn, —, (also gienbryn), 
en bek, —ke(r), small stream; eyebrow. 


rivulet. 

et hav, —, ocean. 

en himmel, himle (def., him- 
melen or himlen, himlene). 
heaven; sky. 

en sky [sjy], —er, cloud. 

en fugl [ful], —e(r), bird. 


forstand’ [nn], c. g., sense; 
understanding. 

ungddm, c. g. (def., —men), 
youth; young people. 

en kat, —te(r), cat. 

en vinge, —r, wing. 

at hilse, II, to greet, 


162 


at hvile, II, to rest. met, —, —te, condition of 
at beskrive, to describe. satisfied hunger; satiated. 
at synes—syntes—syntes, to tret, —, —te, tired; fatigued. 
think. ~ forngi’et, —,—ede, satisfied; 
amused. 
READING. 


Andet kapitel. 


Bukken gik bunden’ ved stueveggen ; men Dyvind gik 
og saa op over berget. Moren kom ut til ham og sat hos 
ham; han vilde hgre eventyr om det som var langt borte; 
ti nu var ikke bukken lenger nok. Saa fik han hgre om 
at engang kunde alting tale; berget talte til bekken og 
bekken til elven og elven til havet og havet til himmelen ; 
men saa spurte han om ikke himmelen talte til nogen? 
Og himmelen talte til skyerne, men skyerne til trzrne, 
men trerne til gresset, men gresset til fluerne, men flu- 
erne til dyrene, men dyrene til bgrnene, men b¢grnene 
til de voksne; og saaledes gik det endnu videre til det gik 
rundt, og ingen visste hvem som begyndte. @yvind saa 
paa berget, treerne, sjgen, himlen, og hadde 1 grunden? 
aldrig set dem fgr. Katten kom ut i det samme og la 
sig paa hellen i solskinnet. 

“Hvad sier katten?” spurte Qyvind og pekte. 

Moren sang: 

Solen skinner vakkert om kvelden, 
katten ligger doven ut paa hellen. 
“To smaa mus, 

fldte av et krus, 

fire stykker fisk 

stjal jeg bak en disk 

og er saa god og met, 

og er saa doven og tret,” 

sier katten. 

Men hanen med alle h¢nerne kom. ‘“Hvad sier ha- 
nen?” spurte @yvind og slog handerne sammen. 


163 


Moren sang: 


Kyllinghgnen vingerne senker, 
hanen staar paa et ben og tenker. 
“Den graa gaas 
styrer hgi nok ‘kaas; 
men se til om den kan 
naa en hane i forstand! 
Ind, ind, hgner, under tak, 
solen kan gjerne faa lov for idag,” 
sier hanen. 


Men to smaa fugler sat og sang oppe paa mgnen 
“Hvad sier fuglene?” spurte Myvind og lo. 


“Herre Gud, det er godt at leve 
for den som slipper at streve,” 
sier fuglene. 


Og han fik hgre hvad altsammen sa like ned til my- 
ren som krgp giennem mosen, og ormen som pikket 1 
barken. 

Samme sommer begyndte moren at lere ham at lese. 
Bgkerne hadde han eid lenge og tenkt meget paa hvor- 
ledes det skulde gaa til naar ogsaa de begyndte at tale. 
Nu blev bokstaverne til dyr, fugler, og alt som til var’; 
men snart begyndte de at gaa sammen to og to; @ stod og 
hvilte under et tre som het Db, saa kom c og gjorde det 
samme; men da de kom sammen tre og fire, var det som 
de blev sinte paa hverandre; det vilde ikke rigtig gaa. 
Og jo lengere utover han kom, des mere glemte han hvad 
de var; lengst husket han paa a, som han holdt mest av; 
den var et litet sort lam og var venner med alle; men 
snart glemte han ogsaa a, boken hadde intet eventyr, 
men bare lekser. 

Saa var det en dag moren kom ind og sa til ham: 
“Imorgen begynder skolen igjen, da skal du fdlge mig op 
til gaarden,’”’* 


164 


QDyvind hadde h¢grt at skolen var et sted hvor mange 
gutter lekte, og det hadde han ingenting imot. Han var 
meget forngid; paa gaarden hadde han veret ofte, men 
ikke naar der var skole, og han gik fortere end moren op 
over bakkerne, for han lengtet. De kom op til livgre- 
stuen®; en forferdelig surr som avy kvernhuset hjemme 
stod imot dem, og han spurte moren hvad det var.® 
“Det er ungdommen som leser,” svarte hun, og han blev 
meget glad; for saadan var det ogsaa han hadde lest 
fgr han kjendte bokstaverne. Da han kom ind, sat der 
saa mange barn omkring et bord at der ikke var flere i 
kirken; andre sat paa sine nistekopper langs veggene, 
nogen stod i smaa hoper omkring en tabel; skolemesteren, 
en gammel, graahaaret mand, sat paa en krak nede ved 
gruen og stoppet sin pipe. Da Wyvind og moren traadte 
ind, saa de alle op, og kvernhus-surret stanste som naar 
de demmet i renden. Alle saa de paa de indtradende, 
moren hilste paa skolemesteren, som hilste igjen. 

“Her kommer jeg med en liten gut som vil lere at 
leese,”’ sa moren. 

“Hvad heter den kroppen?” spurte skolemesteren og 
grov ned i skindposen efter tobak. 

“®Myvind,” sa moren; “han kan bokstaverne, og han 
kan legge sammen.”* | 

“Aa nei da,” sa skolemesteren, “kom hit, du hvit- 
hode !”” 

QMyvind gik bort til ham, skolemesteren fik ham paa 
fanget og tok huen av ham. 3 

“For en vakker liten gut!” sa han og strék ham i 
haaret. 

Q@yvind saa ham op i ginene og lo. 

“Er det ad mig du ler?” han rynket brynene. 

“Ja, det.er det,” svarte Oyvind og skratlo, 


165 


Da lo ogsaa skolemesteren, moren lo, bgrnene skjgnte 
ogsaa de fik lov at le, og saa lo de allesammen. 

Dermed var Qyvind kommet ind paa skolen. 

Notes.—1. picketed; tied by rope. 

2. i grunden [nn], in fact; really. 

3. alt som til var — alt som var til, At vere til, to exist. 

4. Myvind’s father was a husmand, that is, he had a small piece of 
land belonging to a larger.farm or gaard. This smaller piece of land was 
called en plads [plass]. For the privilege of using such a plads, the hus- 
mand was obliged to work for the owner. The people on the plads natur- 
ally refer to the home of the owner as gaarden. 

ees that which is reserved when one surrenders his property to 
an heir. 

6. The children sat around a large table. In studying their lessons, 
all read aloud at the same time. 

7. legge sammen, read by spelling and adding syllable to syllable. 


COMPOSITION. 


1. @yvind asked (bad) his mother to tell him fairy- 
tales. 2. She told him that once upon a time everything 
could talk. 3. @yvind thought it was queer that moun- 
tains, streams, trees, and animals could talk. 4. He had 
gotten books, and now he was to begin to read. 5. His 
mother was to teach him. He expected that the books 
could also talk. 6. He had never been to school before. 
This was to be the first time. 7. Qyvind liked all that 
noise. It reminded him of how he read when he first 
began. 8. When they came in she greeted the school- 
master. 9. The schoolmaster asked him whom he was 
laughing at. 10. This was Myvind’s first day at [on the] 
school. 


CONVERSATION. 


1. Hvorfor vilde @yvind hgre eventyr? 

2. Hvad var det han vilde hgre eventyr om? 

3. Hvad var det moren fortalte ham om? 

4. Fortel hvordan det gik da @yvind skulde til at 


5. Hvad trodde ®yvind at skolen var for noget? 
6. Hvad saa han da han kom ind? 


166 


7. Beskriv skolemesteren, saadan som du tror han 


ser ut. 


8. Hvordan ser Myvind ut? 


LESSON XXXIX. 
VOCABULARY. 


en bgn [bgnn], —ner, prayer. 

en albue, —r, elbow. 

en plads [plass], —e(r), 
a part of a gaard. See pre- 
ceding lesson, note 4. 

en bas, —ser, bass 
singer; bass voice). 

en diskant’, —er, treble 
voice; soprano. 

en virkning, —er, effect; in- 
fluence. 

en bygd, —er, neighborhood; 
community. 

et sind [nn], —, mind. 

at gjemme —gjemte —gjemt, 
to hide. 


(bass 


at dekke, I, to cover. 

at énde [nn], II, to end. 

at hdlde [ll], to hold. 

at holde av, to think of; to 
have affection for. 

at passe, I, to watch; to take 
care of. 

at spille — spilte — spilt (or 
spillet), to play. 

at synge — sang — sunget, to 
sing. 

rask, r, quick. 

rolig, —, —e, quiet. 

duelig, —, —e, able. 

frygtelig, —, —e, fearful. 


_ READING. 


Da han skulde sztte sig, vilde de alle gjdre plads for 
ham; han saa sig ogsaa lenge om; de hvisket og pekte; 
han dreide sig omkring til alle kanter med huen 1 haan- 
den og boken under armen. 

“Nu, hvad blir det saa til?” spurte skolemesteren, han 
holdt atter paa med pipen. 

Idet gutten skal vende sig mot skolemesteren, ser han 
tet ved siden av ham nede ved gruestenen og sittende 
paa en liten rddmalet lgp, Marit med de mange navn; 
hun hadde gjemt ansigtet bak begge hander og sat og 
gigttet hen til ham. 


167 


“Her vil jeg sitte!” sa M@yvind raskt, tok en lgp og 
satte sig ved siden. 

Nu I¢ftet hun litt den armen som vendte imot ham, 
og saa paa ham under albuen; straks dekket ogsaa han 
sit ansigt med begge hender og saa paa hende under 
albuen. Slik sat de og skapte sig til indtil hun lo, saa lo 
ogsaa han, ungerne hadde set det og lo med; da skar det 
ind med frygtelig sterk stemme, men som blev mildere 
efter hvert: 

“Stille, troldunger, smaatgi, spilleverk!? — stille og 
ver snilde mot mig, sukkergriser!” 

Det var skolemesteren, som hadde for vis at fyke op, 
men bli god igjen fgr han endte. Straks blev det rolig 
i skolen indtil pepperkvernene atter begyndte at gaa; de 
leste hgit hver i sin bok, de fineste diskanter spillet op, de 
grovere stemmer trommet h¢iere og hgiere for at ha al 
overvegten, og en og anden hauket ind imellem; Myvind 
hadde i sine levedage ikke hat slik moro. 

“Er det slik her bestandig?’ hvisket han til Marit. 

“Ja, slik er det,” sa hun. 

Senere hen maatte de frem til skolemesteren og lese; 
en liten gut blev dernzst sat til at lese med dem, og saa 
fik de slippe og skulde gaa hen og sitte rolige igjen. 

“Nu har jeg ogsaa faat en bukk,” sa hun. 

“Har du?” 

“Ja, men den er ikke saa vakker som din.” 

“Hyvorfor er du ikke oftere kommet op paa berget ?” 

“Bedstefar er red jeg skal falde utfor.” | 

“Men det er ikke saa hgit.” 

“Bedstefar vil ikke allikevel.” 

“Mor kan saa mange viser,” sa han. 

“Du kan tro bedstefar ogsaa kan.” 

“Ja, men han kan ikke om det som mor kan.” 

- “Bedstefar kan om en dans, han. — Vil du h¢re den?” 


168 


“Ja, gjerne det.” 

“Men saa maa du komme lenger hit, at ikke skole- 
mesteren skal merke det.” 

Han flyttet sig, og saa sa hun frem en liten visestump 
fire-fem ganger saa gutten lerte den, og det var det 
fgrste han lerte paa skolen. 

“Op, unger!” ropte skolemesteren ; “idag er det fgrste 
dagen, saa skal I slippe tidlig; men fgrst maa vi holde 
bgn og synge.” 

Der blev et leven i skolen, de hoppet av benkene, 
sprang over gulvet, snakket i munden paa hverandre. 

“Stille fantunger, skarvunger! — stille, og gaa vak- 
kert over gulvet, smaabarn!” sa skolemesteren, og de gik 
rolige hen og stillet sig op, hvorefter skolemesteren gik 
foran dem og holdt en kort bgn. Siden sang de; skole- 
mesteren begyndte med sterk bas, alle bérnene stod med 
foldede hender og sang med, Wyvind stod nederst ved 
dgren sammen med Marit og saa paa; de foldet ogsaa 
heenderne, men de kunde ikke synge. 

Dette var den fgrste dag i skolen. 


Tredje kapitel. 

Dyvind vokste til og blev en rask gut; i skolen var 
han blandt de fgrste, og hjemme var han duelig i arbeide. 
Det kom derav at hjemme holdt han av moren og i sko- 
len av skolemesteren; faren saa han litet til; ti enten laa 
han paa fiske,? eller han passet deres kvern, hvor den 
halve bygd malte. 

Det som i disse aar hadde mest virkning paa hans 
sind, var skolemesterens histories som moren fortalte 
ham en kveld de sat ved aaren. Den gik ned i hans b¢- 
ker, den la sig under hvert ord skolemesteren sa, og sm¢g 
omkring i skolen naar der var stilt. Den gav ham lydig- 
het og zrbgdighet og likesom et lettere nemme for alt 
der blev lert. 


169 


Notes.—1. at skape sig til, to cut up, make faces. 
_ 2, troldunger, a naughty child is sometimes called a troldunge. smaa- 
tgi, lit., little things. spilleverk, spille + verk (works), music boxes. 
3. at ligge paa fiske, to be out fishing. 
4. The story of Baard takes up one chapter. This is omitted as the 
language offers some difficulties. The main facts are given in the com- 
position exercises of this and the succeeding lesson. 


COMPOSITION. 


Baard was the name of the schoolmaster. He had a 
brother whose name was Anders. They thought much 
of each other. They became soldiers and went to war to- 
gether. After they had returned, their father died. There 
was much property. They agreed to hold an auction 
and divide the money. Among other things there was a 
gold watch. Baard wanted to buy it, and so did Anders. 
Baard expected Anders to let him have [get] it, and An- 
ders expected the same of Baard. After a while Baard 
bid fifty dollars. Anders raised him [bid over]. Then 
Baard laughed: “One hundred dollars, and my brother- 
hood on the bargain (paa kjgpet),’”’ he said, and walked 
out. Soon after, some one came and told Baard that the 
watch was his; Anders had given in [given himself]. 
Then he realized [understood] what it meant. Now he 
thought only of [on] his brother, not of the watch. He 
stood a long while thinking about this. The people came 
out, and among them Anders. When he saw Baard stand- 
ing by his horse, he said: “Tak for uret, Baard. Du skal 
ikke se det gaa den dag din bror treder dig i helene.” 
“Heller ikke den dag jeg rider tilgaards igjen,’ answered 
Baard, mounted his horse (steg tilhest) and rode away. 


CONVERSATION. 


1. Hvem var Marit? Fortel om Marits og @yvinds 
fdrste m¢ter. 

2. Hvorfor fik ikke Marit komme oftere paa berget? 

3. Hvad var det fgrste Dyvind lerte paa skolen? 


170 


4. Hvad var det som hjalp til at @yvind blev saa 


flink ? 


5. Hvad var det hans far hadde at gjgre? 
6. Hvad var det som hadde en saadan virkning paa 


Q@yvinds sind? 


LESSON XL. 


VOCABULARY. 


en religion’, —er, religion. 


en opdra’ger, —e, educator 


(lit., one who brings up). 
en ildebrand [ll-nn], —e, fire. 
en kjzlke, —r, sled; coaster. 
en bakke, —r, hill. 
ski [shi] (pl.), ski. 
en me’ster, mestere, master; 
champion. 
en fri’stund [nn], —er, free 
hours. 

en have, —r, orchard. 

en gang, —e(r), entry. 

jagt, c. g., chase. 

fglge [ll], n. g., company. 

konfirmation’ [sjon], c. g., 
confirmation. 

at blinke, I, to gleam. 


at konfirme’re, II, to con- 
firm. 

at liste, I, to move cautious- 
ly; to sneak. 

at gjg, III, to bark. 

at bry, III, to bother. 

at bry sig om, to show con- 
cern for; to care for. 

at laane, II, to loan; to lend. 

ualmin’delig, —,—e, unusual. 

underlig, —, —e, queer; 
strange. 

mun ter, 
cheerful. 

graa, —t, —, gray (graat, n. 
g. sing., short vowel; graat, 
imp. of at graate, long 
vowel). 


—t, —re, lively; 


Fyerde kapitel. 


Om hans videre opvekst til ett aar fgr konfirmationen, 
er ikke stort at melde. Han leste om morgenen, arbeidet 
om dagen, og lekte om kvelden. 

Da han hadde et ualmindelig muntert sind, varte det 


ikke lange f¢r den nermeste ungdom i 


fristunderne 


gjerne fandtes der hvor han var. Der lgp en stor bakke 
nedover til bugten foran pladsen, langs berget paa den 
ene side og skogen paa den anden, som fér meldt, og 


171 


den hele vinter var her hver godveirskveld og sdéndag 
kjelkebakke for bygdens akende ungdom. QMyvind var 
mester i bakken, eide to kjelker, ‘“Skarptraaveren” og 
“Skabeistet’’?; den sidste laante han ut til stérre fglger, 
den fgrste styrte han selv og hadde Marit i fanget. 


Det fdrste @yvind i den tid gjorde naar han vaaknet 
var at se ut om det var tdéveir, og saa han at det hang 
graat over buskene paa hin side bugten, eller hgrte han 
det dryppet av taket, da gik det saa sent med paakled- 
ningen som om der intet var at utrette den dag. Men 
vaaknet han — og helst en séndag — til knitrende kulde 
og klarveir, de bedste kler og intet arbeide, bare over- 
hgring eller kirkegang om formiddagen, og saa hele ef- 
termiddagen og kvelden fri, — hei! da stod gutten med et 
byks ut av sengen, klzdte sig som til ildebrand, og kunde 
nesten intet spise. Saa snart eftermiddagen var der og 
den fgrste gut kom staaende paa sine ski langs veikanten, 
svinget skistaven over hodet og ropte saa det gjaldet 1 
aasene omkring vandet, og saa en efter veien paa kjzlke, 
og nok en, nok en, — da gutten avsted med “Skarptraa- 
veren”, sprang hele bakken og stanste op imellem de 
sidstkomne? med en lang, skingrende hauking der lo langs 
bugten fra aas til aas og ddde f¢grst langt borte. 

Han saa da gjerne efter Marit; men var hun f¢rst 
kommet, brydde han sig heller ikke mere om hende. 


Men saa kom der en jul da gutten saavelsom jenten 
kunde vere saapas som i sit 17de aar og skulde begge 
konfirmeres til vaaren. Fjerde dag jul stod et stort lag 
paa den gvre av Heidegaardene hos Marits bedstefor- 
eldre, hos hvem hun var opdraget, og som hadde lovt 
hende dette lag nu paa tredje aaret, men endelig den belg 
maatte ut med det. Hit blev M@yvind indbudt. 


Det var en halvklar, ikke kold kveld, ingen stjerner 
saaes; dagen efter maatte der komme regn. Der gik en 


172 


noget dgsig vind over sneen, som var avfgket hist og her 
paa de hvite Heidemarker, andre steder hadde den lagt 
skavl. Langs efter veien hvor ikke netop sneen laa, var 
der haalke, og den laa blaasort imellem sneen og den bare 
mark, og blinket stykkevis bortover saa langt en kunde 
se. Langs fjeldene hadde der gaat fonner; efter dem 
var der mgrkt og tomt, men paa begge sider av deres 
leie, lyst og snekledt undtagen hvor birkeskogen stak 
sig sammen og gjorde sort. Vand var ikke at se, men halv- 
nakne moer og myrer laa op under fjeldene, sénderrevne 
og tunge. Gaardene laa i svere klynger midt paa flaten; 
de saa i vinterkveldens mgrke ut som sorte klumper hvor- 
fra lys skar ut over marken, snart fra ett vindu, snart 
fra et andet; det syntes paa lysene at man hadde det 
travelt® inde. Ungdommen, den voksne og halvvoksne, 
flokket sig sammen fra forskjellige kanter; de fzrreste 
gik veien, eller forlot den i alle fald naar de kom ner 
gaardene, og listet sig da frem, en bak fjdset, et par 
under stabburet, nogen for* lenge bak laaven og skrek 
som rever, andre svarte langt borte som katter, en stod 
bak ildhuset og gjgdde som en gammel, sint hund for 
hvem kvinten var brusten, indtil der skedde almindelig 
jagt. Jenterne kom dragende i store flokker, hadde no- 
gen gutter, helst smaagutter, med sig, som sloges om- 
kring dem langs veiene for at synes karer.® Naar en saa- 
dan jenteflok kom tilgaards, og en eller anden ay de 
voksne gutter fik se dem, skilte jenterne sig, flgi ind i 
gangene eller ned i haven og maatte drages frem og ind, 
en for en. Somme var saa rent undselige at der maatte 
gaa bud efter Marit; hun kom da ut og stivngdde® dem. 
Somme tider kom der ogsaa en som oprindelig ikke var 
buden, og hvis hensigt det slet ikke var at gaa ind, men 
bare se paa, indtil det blev saa at hun blot skulde ta en 
eneste dans. De som nu Marit likte godt, bad hun ind 


173 


- til selve kaarfolkene i et litet kammer, hvor gamlen sat 
og rékte, og bedstemor gik omkring; de blev da skjznket* 
og vel tiltalt. Q@yvind var ikke blandt dem, og dette faldt 
ham noget underlig. 

Notes.—1. Skarp, sharp, traaver, trotter, = fast trotter. Ska, dam- 
age, + beist, beast. 
. sidstkomne, perf. part. kommen, pl. komne. 
. at ha det travelt, to he busy. 
. for [o long and closed], imp. of at fare, = ran about. 
. faught....to show off. 


. stivnddde, stiv + imp. of at ngde (or ng), to urge. 
. Skjenket, treated to drink of some kind, most likely home-made ale. 


COMPOSITION. 


Anders and Baard were no longer friends. They did 
not speak to each other. Anders had a gaard. One eve- 
ning his barn burned. That same evening people had 
seen Baard go down toward Anders’ home. 

From that day on [av] Anders began drinking. At 
last he took [became] sick. His wife came and _ told 
Baard [it]. He accompanied her home. Now the two 
brothers began talking together, and everything was 
[became] explained. It had happened this way (det ver 
gaat til paa denne maate) : Baard had often wanted to go 
to his brother, but there was always something in the 
way. One evening he had gone as far as tothe door. He 
heard voices inside: “Baard went to communion today. I 
believe he was thinking about you.” “I know him. He 
thinks only of himself,’ was answered (blev det svaret). 
Soon Anders came out. He drew a deep sigh and said: 
“Ja — ja.— ja; — herre Gud, herre Gud!” Then he 
went in. Baard wanted to have spoken to him, but he | 
was not able to do so. Baard went to the barn, lit a torch 
and hung the watch where Anders could find it the next 
morning. That night the barn burned. Now all was ex- 
plained; but that day Anders died. Baard provided for 
(tok sig av) his wife and child. 

But now Baard wanted to do some good, and so he 
became schoolmaster, 


NA UR Ww DO 


174 


Se, denne historie var det som gik om den gamle 
skolemester, og i @yvinds sind fik en saadan vekst at den 
blev ham baade til religion og opdrager. 


CONVERSATION. 


1. Hvor gammel var Myvind da vi sidst hgrte om 
ham, og hvor gammel er han nu? 

2. Fortel om Myvind og kjelkebakken. 

3. Hvad menes der med at Qyvind ikke brydde sig 
mere om Marit naar hun -fgrst var kommet? 

4. Beskriv aftenen da laget skulde finde sted. 

5. Hvordan bar ungdommen sig ad da de kom til- 


gaards? 


6. Hvorfor syntes M@yvind det var underlig at han 
ikke blev budt med ind hvor de gamle var? 
7. Hvorfor blev han ikke budt? 


LESSON XLI. 
VOCABULARY. 


en skulder, —re, shoulder. 

en tand [nn], “er, tooth. 

en prést, —er, pastor. 

en kamerat’, —er, chum. 

en smerte, —r, pain. 

en tone, —r, tone. 

en spgk (no pl.), joke. 

at kaste, I, to throw. 

at stirre, I, to stare (at nid- 
stirre, nid is an intensive). 

at spgke, II, to joke. 

at glo, III, to stare. 

at vOkse—vokste—vokset, to 
grow. 

at smile, II, to smile. 

at vite — visste — visst, to 


know (to have knowledge 
of). 

at kjénde [nn], II, to feel 
(also to know, i. e., be ac- 
quainted with). 

réd [rg], r, red. : 

blaa, —t [blaatt], —, blue. 

sort, —, —e, black. 

voksen, —t, —ne, grown up. 

stolt, —, —e, proud. 

fin, r, fine; pretty. 

ben, r, straight. 

ti, because (seldom used in 
speech). 

fdr, because (most common), 

fordi’, because. 


175 


READING. 


Bygdens gode spillemand kunde ikke komme f¢r se- 
nere, saa de indtil da maatte hjzlpe sig’ med den gamle, 
en husmand som de kaldte Graa-Knut. Han kunde fire 
danser,? nemlig to springere, en halling og en gammel 
saakaldt Napoleonsvals; men litt efter litt hadde han 
maattet gjdre hallingen om til skotsk ved at forandre tak- 
ten, og en springdans maatte paa samme maate bli til 
polka mazurka. Han spillet nu op og dansen begyndte. 
QMyvind turde ikke gaa med straks, ti her var for mange 
voksne; men de halvvoksne slog sig snart sammen, puf- 
fet hverandre frem, drak litt sterkt gl til hjelp, og da 
kom ogsaa Myvind med*; hett blev der i stuen, lystigheten 
og glet steg dem til hodet. Marit var mest paa gulvet 
den kveld, ventelig fordi laget stod hos hendes bedste- 
foreldre, og dette gjorde at ogsaa Qyvind saa ofte til 
hende; men altid danste hun med andre. Han vilde 
gjerne sely danse med hende; derfor sat han over en 
dans for at kunne springe bort til hende straks den sluttet, 
og det gjorde han; men en hgi, sortsmusket kar med 
sterkt haar kaster sig foran ham. 

“Vek, unge!’”’ ropte han og puffet til @yvind saa han 
ner var faldt baklengs over Marit. 

Aldrig var noget saadant hendt ham, aldrig hadde folk 
veeret andet end snilde med ham, aldrig var han blit kaldt 
“unge” naar han vilde vere med; han blev blussende r¢d, 
men sa intet og trak sig tilbake dit hvor den nye spillemand 
netop var kommet og sat og stemte op. Der var stilt inde 
imellem flokken, man ventet paa at hgre de f¢rste sterke 
toner av “ham selv’; han prdvde og stemte, det varte 
lenge; men endelig hug han i* med en springer, gutterne 
skrek og kastet sig, par for par, svingende ind 1 kredsen. 
Qyvind ser paa Marit der hun danser med den sterk- 
haarete mand; hun lo over mandens skuldre saa de hvite 


—_—_ 


176 


tender vistes, og Dyvind kjendte en forunderlig stik- 
kende smerte i brystet fgrste gang i sit liv. 

Han saa lenger og lenger paa hende; men hvorledes 
han end saa, forekom det ham at Marit var ganske 
voksen; det kan ikke vere saa, tankte han, ti hun er jo 
med i kjelkebakkerne endnu. Men voksen var hun dog, 
og den sterkhaarede mand drog hende efter endt dans 
ned paa fanget; hun slet sig Ids, men blev dog sittende 
ved siden. 


Qyvind ser paa manden; han hadde fine blaa kledes- 
kler, blaaternet skjorte og silketérklede; et litet ansigt 
hadde han, blaa, sterke gine, leende, trodsig mund; han 
var vakker. Qyvind saa mere og mere, saa endelig ogsaa 
paa sig selv; han hadde faat nye bukser til jul, som han 
var meget glad i; men nu saa han det var bare graat 
vadmel; trdien var av samme slags, men gammel og 
mgrk, vesten av rutet hvergarn, ogsaa gammel, og med 
to blanke og en sort knap. Han saa omkring sig og syn- 
tes meget faa var saa daarlig kledt som han. Marit 
hadde sort livkjole av fint tdi, sdlje i halstgrkledet og et 
sammenlagt silketgrklede i haanden. Over bakhodet 
hadde hun en liten, sort silkehue, som var festet med 
store randete silkebaand under haken. Hun var rgd og 
hvit, lo, manden talte med hende og lo; det spillet atter 
op, og de skulde atter danse. En kamerat kom og satte 
sig ved siden av ham. 

“Hvorfor danser du ikke, Qyvind?” sa han Dbilit. 

“Aa nei,” sa Dyvind; “jeg ser ikke saadan ut.’ 

“Ser ikke saadan ut?” spurte kameraten; men f¢r 
han kunde komme videre, sa Qyvind: 

“Hvem er han i de blaa kledesklerne, som danser 
med Marit?” 

“Det er Jon Hatlen, han som lenge har veret borte 
paa en agronomskole og nu skal ta gaarden,” 


177 


° 


I det samme satte Marit og Jon sig. 

“Hvem er den gutten med det lyse haaret, som sitter 
der bortved spillemanden og glor paa mig?” spurte Jon. 

Da lo Marit og sa: “Det er husmandsgutten paa 
Pladsen.” 

@yvind hadde jo altid visst han var husmands¢-tt; 
men fgr nu hadde han aldrig fglt det. Han kjendte sig 
likesom saa liten i kroppen, kortere end alle andre; for 
at holde sig oppe maatte han forsgke at tenke paa alt 
det som hittil hadde gjort ham glad og stolt, like fra kjzl- 
kebakken til de enkelte ord. Da han ogsaa tenkte paa sin 
far og mor, der sat hjemme og trodde at han nu hadde 
det godt, syntes han nesten ikke at kunne holde graaten. 
Omkring ham lo og sp¢kte allesammen, felen ljomte like 
ind i gret paa ham; der var et gieblik hvor der likesom 
steg noget sort op; men saa husket han skolen med alle 
kamerater, og skolemesteren som klappet ham, og presten 
som ved sidste eksamen hadde git ham en bok og sagt 
han var en dygtig gut; faren hadde selv sittet og hgrt 
paa og smilt bortover til ham. 

“Veer nu snild, du @yvind,” syntes han skolemesteren 
si idet han blev tat paa fanget som da han var liten. 
Herre Gud, det er saa litet veerdt altsammen, og i grun- 
den er alle mennesker snilde; det ser bare ut som de ikke 
er det. Vi to skal bli dygtige, @yvind, likesaa dygtige 
som Jon Hatlen; skal nok faa gode kler og danse med 
Marit i en lys stue, hundrede mennesker, smile og tale 
sammen, to brudefolk, presten, og jeg i koret, som ler 
over til dig, og mor i huset, og stor gaard, tyve kjgr, tre 
hester, og Marit god og snild som paa skolen — —” 


Notes.—1. maatte hjelpe sig med, had to get along with, 

2. four tunes. 

3. kom....med, joined in the fun, 

4. hug i med, struck up (a tune). 

5. ser....ut, look (appear). 

6. ta gaarden, take charge of the gaard. 

7. All in quotation marks is what it seemed to him that the school- 
Inaster was saying. 


178 


COMPOSITION. 


1. Near Qyvind’s home was a big hill. There the 
young people came together on Sunday afternoons and 
coasted. 2. Wyvind was cheerful and had many friends. 
He had no brothers and sisters (use one word). 3. When 
he awoke in the morning, the first thing he did was to 
look out through the window. 4. @yvind had two sleds. 
One he used himself (selv) and the other he lent to 
others. 5. There was to be a party at Marit’s home. 
QMyvind was also invited. 6. When the guests had ar- 
rived [were come], Marit’s best friends were taken into 
another room to [for to] greet (hilse paa) her grand- 
parents. 7. “Marit is already grown up,” he thought to 
himself. “But she can’t be entirely grown up either; she 
is along coasting yet.” 8. He began to compare his 
clothes with Jon Hatlen’s (J. H. sine). He felt that he 
was poorly dressed. He had not paid attention to such 
things (saadant) before. 9. Marit was talking with 
Jon Hatlen. “Who is that light complexioned boy sitting 
[who sits] over there,” he asked. ‘‘Husmandsgutten,” 
she answered. 10. @Myvind had always known that he 
was only a simple “husmandsgut.” But now he felt it. 


CONVERSATION. 


Hvem var Graa-Knut? 
Hvorfor danste Marit mere end de andre? 
Hvorfor sat @yvind over en dans? 
Hvad syntes Myvind om at bli kaldt en “unge’’? 
Hvorfor likte han ikke at Marit var blit voksen? 
Hvad syntes han da han hadde sammenlignet an- 
dres hes med sine egne? 

7. Hvem er Jon Hatlen? 

8. Hvad forskjel er der paa Jon Hatlen og Myvind? 


AnPwd om 


179 


LESSON XLII. 
VOCABULARY. 


en feil, —, mistake. 

et skridt, —, step. 

en skive [sjive], —r, slice. 

en lomme, —r, pocket. 

en lysning, —er, light (as of 
a fire in the distance). 

en grund [nn], —e, reason 
(grund til, reason for). 

at bdie — bgide — bgiet (or 
bgid), to bend. 

at kodste, I, to cost. 

at térre, I, to dry; to wipe. 

at rore, II, to stir. 

at foregaa —gik, —gaat 
[gaatt], to take place. 


at taale, II, to endure. 

at feile, II, to err; to ail. 

at fglge, [ll], — fulgte — 
fulgt, to follow. 

at holde [ll} op, to stop, 
come to end. 

at stanse — stanste — stan- 
set, to stop. 

at briste — brast — brustet, 
to break; to burst. 

dium, —t, —me, stupid. 

forle’gen, —t, —ne, embar- 
rassed. 

frém’over, forward; ahead. 

allerede, already. 


READING. 


Dansen holdt op. @yvind saa Marit foran sig paa 
benken og Jon ved siden med ansigtet tet op til hendes ; 
en stor, stikkende smerte kom igjen i brystet, og det var 
som om han sa til sig selv: det er jo sandt, jeg har ondt.? 

I det samme reiste Marit sig, og hun kom bent over 
til ham. Hun bgide sig ned ove~ ham. 

“Du skal ikke sitte saadan og nidstirre paa mig,” sa 
hun; “du kan skjgnne folk legger merke til det; ta dig 
nu nogen og dans med.” | 

Han svarte ikke, men saa paa hende og kunde ikke 
for det”: ginene lgp fulde. Hun hadde allerede lettet sig 
for at gaa, da hun saa det og stanste; hun blev med en 
gang ildrdd, vendte sig om og gik til sin plads; men der 
vendte hun sig igjen og satte sig et andet sted. Jon gik 
straks efter. 

Han reiste sig fra benken, gik ut mellem folket, ut 


180 


paa gaarden, satte sig inde i en sval og visste saa ikke 
hvad han skulde® der, reiste sig, men satte sig igjen; ti 
han kunde jo likesaa godt sitte der som et andet sted. At 
gaa hjem brydde han sig ikke om, gaa ind igjen heller 
ikke; det var ham det samme. Han var ikke istand til 
at samle noget av hvad der var foregaat; han vilde ikke 
tenke paa det; fremover vilde han heller ikke tenke; ti 
der var intet som han lengtes til. 

Men hvad er det ogsaa* jeg teenker paa? spurte han 
halvhgit sig selv, og da han hadde h¢grt sin egen stemme, 
teenkte han: tale kan du endnu, kan du le? og han prdvde 
paa: jo, han kunde le, og saa lo han, hgit, endnu hgiere, 
og da syntes han det var kostelig at han sat der og lo 
ganske alene, — og lo. Men Hans, den kamerat som 
hadde sittet ved siden av ham, kom ut efter ham. 

“T Guds navn, hvad ler du ad?” spurte han og’ stanste 
foran svalen. Da holdt @yvind op. 

Hans blev staaende som® han ventet hvad der videre 
vilde ske; @yvind reiste sig, saa sig forsigtig om, og da 
sa han sagte: 

“Nu skal jeg si dig, Hans, hvorfor jeg har veret saa 
glad fgr; det har veret fordi jeg ikke rigtig har holdt 
av nogen; men fra den dag vi holder av nogen, er vi ikke 
lenger glade,” og han brast i graat. 

“Dyvind!” hvisket det ute paa gaarden; “@®yvind!”’ 

Han stanste og lyttet. 

“®Myvind,” sa det en gang til, litt sterkere. 

Det maatte vere den han tenkte. 

“Ja,” svarte han, ogsaa hviskende, tgrret sig raskt av 
og traadte frem. 

Da kom et kvindfolk stille over gaarden. 

“Er du der?” spurte hun. 

“Ja,” svarte han og stod. 

“Hvem er hos dig?” 


181 


“Det er Hans.” 

Men Hans vilde gaa; “nei, nei!” bad @yvind. 

Hun kom nu tet hen til dem, men langsomt, og det 
var Marit. 

“Du kom saa snart bort,’’® sa hun til @yvind. 

Han visste ikke hvad han dertil skulde svare. Der- 
ved blev ogsaa hun forlegen; de taug alle tre. Men Hans 
listet sig veek saa smaat efterhaanden.” De to stod igjen, 
saa ikke paa hinanden, men r¢grte sig heller ikke. Da sa 
hun hviskende: 


“Jeg har i hele kveld gaat med noget julegodt i lom- 
men til dig, @yvind; men jeg har ikke kunnet gi dig det 
fdr.” Hun trak op nogen epler, en skive av en bykake 
og en liten pzlflaske,* som hun stak® til ham og sa han 
kunde beholde. 


QMyvind tok det; “tak,” sa han og gav haanden frem; 
hendes var varm, han slap den straks som hadde han 
breendt sig. 

“Du har danset meget i kveld.” 


svarte hun; “men du har ikke danset 


b 


“Jeg har saa,’ 
stort,” la hun til. 

“Jeg har ikke det,” svarte han. 

“Hvorfor har du ikke det?” 


“Aa Ped 
“Dyvind |” 
a | 99 

a. 


“Hvorfor sat du og saa saadan paa mig!” 
“Aa SER fs 

“Marit!” 

“Ja.” 

“Hvorfor likte du ikke at jeg saa paa dig?” 
“Der var saa mange folk.” 

“Du danste meget med Jon Hatlen ikveld.” 
66 Aa, ja.” 


182 


“Han danser godt.” 

“Synes dur” 

“Synes ikke du?” 

rT Aa, j o,”? 

“Jeg vet ikke hvorledes det er, men i kveld taaler jeg 
ikke at du danser med ham, Marit!” han vendte sig bort; 
det hadde kostet ham at si det. 

“Jeg forstaar dig ikke, @yvind.” 

“Jeg forstaar det heller ikke selv; det er saa dumt av 
mig. Farvel, Marit, nu vil jeg gaa.” Han gjorde et 
skridt uten at se sig om. 

Da sa hun efter ham: “Det er feil, det du har set, 
Qyvind.”” 

Han stanste: “At du alt er voksen jente er ikke feil 

set.” 
Han kom ikke med det hun hadde tenkt, derfor taug 
hun; men under dette ser hun lysning av en pipe ret for- 
an sig; det var hendes bedstefar, som netop hadde dreiet 
om hjgrnet og kom forbi. Han stanste: 

“Er det her du er, Marit?” 

“Ja bP] 

“Hvem taler du med?” 

“Oyvind.” 

“Hvem, sa dur’ 

“QDyvind Pladsen.” 

“Aa, husmandsgutten paa Pladsen; — kom straks og 
fglg med ind.” 

Notes.—1. at ha ondt, to be ill. 

2. kunde ikke for det, couldn’t help it. 

3. skulde der, was there for, had there to do. 

4. A peculiar use of the word, but common in the spoken language; 
= What was I thinking about, anyhow. 

5. som = som om. 

6. at komme bort, to get away, to leave, to disappear. < 

7. saa smaat efterhaanden, gradually, little by little (efterhaanden is 
here used as an adverb of time). 


8. pel, liquid measure; half pint. e 
9. Stak til ham, handed him so no one could see it. 


183 


COMPOSITION. 


1. “Why are you staring at me? Don’t you see that 
people are noticing [pay attention to] it?” 2. @yvind did 
not feel (reflexive) well. He got up and went out. There 
he sat all by himself [alone]. He did not understand 
what [there] had happened. 3. He did not care to 
think of the past; neither did he care to think of the fu- 
ture. There was nothing to long for. 4. He was sur- 
prised [it surprised him] to find that he could talk aloud. 
Then he tried to find out if he could laugh. 5. When 
he heard himself laugh, it struck him so funny that he 
laughed still more.. While he sat there, one of his friends 
came out. 6. What were you laughing at? Oh (aa), 
nothing much (ikke noget videre). Why are you not . 
dancing? Why have you not been dancing any this even- 
ing? 7. What is the reason? Are you sure [on that] 
there is no other reason? Perhaps there is, but I don’t 
understand exactly what it is. 8. Are you ill? Are you 
not feeling well? Is there anything the matter with you 
(er det noget som feiler dig) ? What is the matter [what 
is it]? 

CONVERSATION. 


1. Hvad mente Myvind med at han hadde ondt? 

2. Hvorfor vilde ikke Marit at folk skulde legge 
merke til at Myvind saa paa hende? 

3. Hvorfor satte ikke Marit sig paa sin plads, men 
gik et andet sted og satte sig? 

4. Hvorfor hadde Myvind veret glad fgr? 

5. Hvorfor var han ikke glad nu lenger? 

6. Hvad var det Oyvind hadde set feil? 


184 


LESSON XLIII. 
VOCABULARY. 


en leilighet [leilihet], —er, 
occasion. 
en skog, —e(r), woods. 


en figur’, —er, figure; de- 
sign. 

en farve, —r, color. - 

en nakke, —r, neck (see 
note). 


en vot, —ter, mitten. 

en haug, —e(r), pile; hill. 

sgvn, c.g.,sleep (see at sove, 
at sovne). 

sglv [s¢ll], n. g., silver. 

ved [ve], c. g., wood (see 
ved, prep.). 

at vaakne, I, to awake. 

at glimre, I, to glitter. 

at huske, I, to remember. 


at tynge, I, to depress (adj. 
tung); to weigh heavily. 

at stunde [nn], I, to aspire 
to; to long for. 

at skremme — skremte — 
skremt, to scare. 

at nzvne, II, to mention. 

stiv, r, stiff. 


taus, —, —e, reticent. 

tyst, —, —e, hushed; silent. 

ussel, —t, usle, miserable; 
poor. 


tungsindig, —, —e, sober 
(lit., heavy-minded); mel- 
ancholy. 

pludselig [plusseli or plut- 
seli; ds=ss or ts], sud- 
denly. 

skikkelig, —, —e, proper. 


READING. 


Femte kapitel. 


Da QMyvind den fglgende morgen slog ginene op, var 
det fra en lang, kvegende sgvn og lykkelige drémmer. 
Marit hadde ligget paa berget og kastet ldv ned paa ham, 
han hadde tat imot* og kastet op igjen; det var gaat” op 
og ned 1 tusen farver og figurer; solen stod paa,® og hele 
berget glimret opunder. Idet han vaaknet, saa han sig 
om for at finde alt igjen; da husket han gaarsdagen, og 
den samme stikkende, saare smerte i brystet begyndte 
straks. Denne blir jeg nok aldrig mere kvit,‘ tankte 
han og fglte en slaphet som® faldt hele fremtiden fra 
ham. 


185 


“Nu har du sovet lenge,” sa moren, hun sat ved siden 
og spandt. “Op nu og spis; din far er alt i skogen og 
feelder ved.” 

Det var som denne stemme hjalp ham; han stod op 
med litt mere mot. Moren husket nok® sin egen danse- 
tid; ti hun sat og trallet ved rokken mens han kledde sig 
og spiste; derfor’ maatte han reise sig fra bordet og gaa 
til vinduet ; den samme tyngsel og ulyst la sig over ham, 
han maatte ta sig sammen® og tenke paa arbeide. Veiret 
var slaat om,® der var kommet litt kulde i luften, saa det 
der igaar truet med at falde som regn, faldt idag som 
vaat sne. Han tok paa sig?® snesokker, en lodden hue, 
sjémandstr¢ie og votter, sa farvel og gik med gksen paa 
nakken.** 

Sneen faldt langsomt i store vaate dusker ; han strzev- 
de opover kjelkebakken for til venstre** at bgie ind i 
skogen; aldrig, vinter eller sommer, var han fgr gaat 
kjelkebakkerne uten at huske noget som gjorde ham 
glad, eller som han lengtes til. Nu var det en dgd, tung 
vei; han gled i den vaate sne, knzrne var stive enten av 
dansen igaar, eller av ulyst; nu fglte han det var forbi 
med kjelkebakkerne for iaar, og dermed for bestandig. 
Noget andet leengtes han til der han gik ind mellem stam- 
merne, hvor sneen faldt tyst; en skraemt rype skrek og 
flakset et par favne borte, og ellers stod. alting som ven- 
tet det paa et ord der aldrig blev sagt. Men hvad det 
var han stundet efter, visste han ikke tydelig, kun var 
det ikke hjem, heller ikke bort, ikke til lystighet, ikke til 
arbeide; det var noget hgit tilveirs, like** op som en sang. 
Litt efter samlet dette sig i et bestemt gnske, det var at bli 
konfirmert til vaaren, og ved den leilighet at vere num- 
mer en.1* Brystet banket mens han tenkte derpaa, og 
fgrend han endnu kunde h¢gre farens ¢gks i de skjzlvende 
smaatrer, hadde dette gnske sterkere slag’*® i ham end 
noget siden han blev fddt, 


186 


Faren sa, som sedvanlig, ikke stort til ham; de hugget 
begge to’® og drog sammen i hauger. De kunde en og 
anden gang m¢gtes, og ved et saadant mgte lot Qyvind 
tungsindig falde: 

“En husmand maa slite meget ondt.” 

“Han som andre,” sa faren, spyttet i neven og tok 
¢éksen. 

Da treet var feldet, og faren drog det op i velten, 
sa Myvind: 

“Var du gaardmand,”’ slepte du ikke saa.” 

“Aa, da var der vel andre ting som tynget,” han tok 
i med begge hender. 

Moren kom op med middagsmat til dem; de satte sig. 
Moren var munter, hun sat og trallet og slog fgtterne 
sammen efter takten. 

“Hvad skal du ta dig for’® naar du blir stor, @y- 
vind?” sa hun pludselig. 

“For en husmandsgut er der ikke mange veier,” svarte 
han. 

“Skolemesteren sier du maa?® paa seminariet,” sa hun. 

“Kommer en frit dit?” spurte @yvind. 

“Skolekassen betaler,” svarte faren, han spiste. 

“Har du lyst til det?” spurte moren. 

“Jeg har lyst til at lere noget, men ikke til at bli 
skolemester.” 

De taug alle tre en stund; hun trallet igjen og saa ut 
for sig.2? Men QMyvind gik bort og satte sig for sig selv. 

Notes.—1. at ta imot, to receive or catch. 

2. var gaat op og ned, i. e., the showers of leaves had been going etc. 

3. solen stod paa, the sun shone against the leaves and the cliff (see 
beginning of story). 

4. at bli kvit, to get rid of. 

5. som faldt = som om..... faldt. Notice the inverted order with om 
left out; this is very common. Om is also omitted with the regular word 
geeg husket nok...., i. e., it was plain to @yvind that she remem- 
ay air PE because of this (note 6). 


8. ta sig sammen, to compose himself; to make an effort to control 
himself. — 


187 


9. slaa om, change. 

10. at ta paa sig, to put on. This idiom is used in connection with 
articles of dress: at ta paa sig hatten, hanskerne, skoene etc. 

11. The word for neck is hals; nakke means the back. of the neck. 
The English idiom would here use “his shoulder.” 

12. for til venstre at bgie o. s. v., i. e., he walked up the hill, then 
turned to the left. 

13. like, straight. 

14. According to custom, those who were to be confirmed were placed 
in a certain order in the center aisle, the boys on one side, the girls on 
the other. It was considered a distinct honor to be placed at the head 
of the row. 

15. slag, stroke; = took a firm hold. 

16. begge to, lit., both two; a parallel form to alle tre, alle fire, etc. 

17. gaardmand, owner of a gaard. Var du...., notice inverted order 
to designate condition, and past tense because of condition contrary to fact. 

18. at ta sig for, to take to, to take up, to do (as an occupation, a 
life work). 

19. The verb is here omitted after the modal auxiliary. 

20. saa ut for sig, looked out into vacancy. 


COMPOSITION. 


1. It was late when Myvind woke up the next morn- 
ing. The sun was shining through the window. 2. He 
had slept well [good]. He had been dreaming. He 
dreamt about his first meeting with Marit. 3. When he 
awoke he remembered all that had taken [found] place 
the evening before. 4. ‘How shall I get rid of this sting- 
ing pain?” he asked himself, but could find no answer. 
5. WMyvind had lost all his courage. His future seemed 
dark to him [him dark]. 6. I must take hold and begin 
to work. This will not do (gaar ikke an). 7. It was 
snowing. The snow was falling thick and heavy. It was 
hard [heavy] walking up the hill. 8. @yvind did not 
know clearly what he was longing for. But after a while 
it became clear to hint. 9. He wanted to win honor, and 
the highest honor he knew of was to be number one at 
his confirmation. 10. Now you are nearly grown up. 
What are you going to do? Are you going to school? 


CONVERSATION. 


Hvor hadde Myvind veret kvelden fgr? 
Hvordan var det gaat ham der? 

Hvad var det Qyvind hadde drgmt? 

Hvor var det Qyvind og far hans arbeidet? 


Awd n 


188 


Hvilket gnske var det @yvind gik og tenkte paa? 


5. Hvad er en kjelkebakke? 

6. 

7. Hvad er en gaardmand? 

8. Hvad er en husmand? 

9. Hvad var det @yvind hadde lyst til? 
10. Hvorfor vilde han ikke bli skolemester ? 


LESSON XLIV. 
VOCABULARY. 


en sjel, —e, soul. 

en fristelse, —r, temptation. 

en fglelse, —r, feeling. 

et maal, —, aim; goal. 

en kvern, —e(r), mill. 

en tvil, —, doubt. 

en maate, —r, manner; way 
(in which things are done). 

flid, c. g., diligence. 

lyst, c. g., desire; (at ha lyst, 
to like, as to like to do, 
etc.). 

at angre, I, to regret. 


at betrag’te [kt], to view; to 
consider. 

at stenge, II, to bar; to hem 
in. 

at tvile, II, to doubt. 

at male, II, to grind (also to 
paint). 

at ake — akte — aket (or 
akt), to coast. 

at skille — skilte — skilt, to 
part (transitive; skilles is 
used for intransitive). 


READING. 


“Vi behgver just ikke at laane av skolekassen,”’ sa 


hun da gutten var’ gaat. 


Manden saa paa hende: “Fattigfolk som vi?” 
“Jeg liker ikke, Thore, du bestandig gir dig ut fcr? 


fattig, naar du ikke er det.” 


De skottet begge ned efter gutten om® han ikke kunde 
hgre det. Derefter saa faren kvast paa konen: “Du snak- 


ker som du har vetet til.” 


Hun lo; “det er likesom* ikke at takke Gud for at det 
er gaat os vel,” sa hun og blev alvorlig. 


189 


“Han kan vel takkes uten med sglvknapper paa,’’ 
‘mente faren. 

“Ja, men ved at la Myvind gaa som igaar til dansen, 
takkes han heller ikke.” 

“Dyvind er husmandsgut.” 

“Derfor kan han kledes skikkelig, naar vi har raad°5 
til det.” 

“Snak om det saa han selv h¢grer det!’ 

“Han hgrer det ikke; ellers kunde jeg nok ha lyst til 
det,” sa hun, og saa tappert paa manden, som var m¢grk 
og la skeen bort for at ta sin pipe. 

“Slik ussel plads som vi har,” sa han. 

“Jeg maa le ad dig, som altid taler om pladsen ; hvor- 
for nevner du aldrig kvernene?” 

“Aa, du og de kvernene; jeg tror du taaler ikke cute 
dem gaa.” 

“Jo, Gud ske® lov og tak; bare de vilde gaa baade nat 
og dag.” 

“Nu har de staat siden f¢r jul.” 

“Folk maler da ikke om juledagene.” 

“De maler naar der er vand; men siden de fik kvern 
ved Nystrémmen, gaar det skrgpelig.” 

“Han sa ikke saa, skolemesteren, idag.” 

“Jeg skal la en tausere kar styre med vore penger end 
skolemesteren.” 


“Ja, han burde sidst tale med din egen kone.” 


Thore svarte ikke herpaa, han hadde netop faat ild 
paa pipen, heldet sig nu op til en risbundt og flydde med 
blikket fgrst for konen, siden for sénnen og heftet det 
ved et gammelt kraakerede som hang halvkvzlvt bortpaa 
en furugren. 

QMyvind sat for sig selv med fremtiden foran sig som 
en lang, blank is, hvorefter han for fgrste gang lot det 
staa strykende avsted fra den ene strand til den anden. 


190 


At fattigdommen stzngte til alle sider, fglte han; men 
derfor gik ogsaa al hans tanke ut paa at komme den forhbi. : 
Fra Marit hadde den vistnok skilt ham for bestandig; 
hende betragtet han halvt som bortlovet til Jon Hatlen; 
men al hans tanke stod til’ at kapldpe med ham og hende 
hele livet bortover. Ikke oftere at bli puffet som igaar, 
derfor holde sig borte til han var noget; og saa med den 
almegtige Guds hjelp bli noget, det tenkte han paa, og 
der faldt ikke en tvil i hans sjzl om at det vilde lykkes. 
Han hadde en dunkel fglelse av at gjennem lesning vilde 
det gaa bedst; hvad maal den skulde bane, maatte han 
senere selv teenke paa. 


Det blev kjzlkefgre* om kvelden, barnene kom paa 
bakken, men ikke Myvind. Ved aaren sat han og leste, 
og han hadde ikke et gieblik at spilde. Barnene ventet 
lenge, tilsidst blev en og anden utaalmodig — kom op, 
la ansigtet til ruten og ropte ind; men han lot® som han 
ikke hgrte. Der kom flere, og kveld efter kveld; de gik 
utenfor i stor forundring; men han vendte ryggen til og 
leste, kjeempet trolig for at samle mening. Senere h¢grte 
han at Marit heller ikke kom. Han leste med en flid som 
selvy faren maatte si gik for vidt.1° Han blev alvorlig; 
ansigtet, der hadde veret saa rundt og blddt, blev ma- 
grere, skarpere, giet haardere; sjelden sang han, aldrig 
lekte han; det var som tiden ikke slog til.1t Naar fri- 
stelsen kom paa ham, var det som nogen hvisket: “siden, 
siden!” og bestandig: “siden.” 

Barnene rendte, ropte og lo en stund som fgr; men da 
de ikke kunde kalde ham ut til sig hverken med sin egen 
akende lystighet eller sine rop ind med ansigtet paa ru- 
ten, blev de efterhaanden’? borte; de fandt andre leke- 
pladser, og snart stod bakken tom. 


Notes.—1. at vere used as tense auxiliary in place of at ha. 

2. at gi sig ut for, to pretend; —fattig, to pose as poor. 

3. i. e., to see if he could..... } : : 

4. likesom, as if. The exact shade of meaning is not expressed in the 


IQI 


Bierad Shonen, Det er refers to his way of acting and talking, to his 
attitude. 
5. at ha raad til, to have the means, to afford. 


6. ske, subjunctive (§47), lit., (to) God happen praise and thanks, 
= thank God. 


7. stod til, was bent on. 

8. In such composite words, fgre is used to designate favorable con- 
peed ; kjelkefgre = snow in fine condition for coasting; skifgre....for 
skiing. 

9. at la (late) som, to act as if; to pretend. In English the negative 
expression would be used: did not let on that..... 

10. at gaa for vidt, to go too far (in a figurative sense); to overdo. 
At gaa for langt is usually taken literally, but may also be used for going 
beyond bounds, limits, etc. 


11. i. e., time seemed too short. at slaa til (of time), to reach. 
12. efterhaanden, by and by. 


COMPOSITION. 


1. Is that your book, or have you borrowed it? 2. 
Whose book have you borrowed? 3. May I take your 
book [can I get to borrow]. 4. He pretended to be 
poorer than he really was. 5. He was not poor; he had 
money in the bank. 6. We have nothing to be thankful 
[to thank] for. 7. I have a notion to say this so he can 
hear [he hears] it. 8. I can’t stand to hear all this noise. 
g. I couldn’t bear to hear those mills grinding (use inf.) 
day and night. 10. Myvind sat by himself thinking about 
his poverty and his future. 11. He saw that his poverty 
[the poverty] stood in the way of [for] his future. 12. 
I must try to overcome that first of all. 13. He wished 
to attain to [to become] something and he did not doubt 
[doubted not on] that he would succeed [it would be suc- 
ceeded him]. 14. He wanted to study, but he did not 
know what the goal would be. 15. He began to be [be- 
come] very diligent; he studied constantly. 16. His 
friends came to get him along coasting, but he pretended 
he did not hear them. 


CONVERSATION. 


1. Hvorfor behdgvde ikke Myvinds forzldre at laane 
av skolekassen? 


2. Hvorledes tjente de pengene? 
3. Hvem var det som stelte med deres penger? 


192 


4. Hvad visste Dyvind om disse penger? 
5. Hvorfor trodde Myvind at fattigdommen skilte 


ham fra Marit? 


6. Hvorfor vilde han “bli noget’’? 

7. Paa hvilken maate tenkte @yvind han skulde 
bedst naa frem (i. e., attain his aim, succeed) ? 

8. Hvad har vi fgr lest om kjzlkebakken ? 

g. Hvad menes der med at selv faren syntes det 


gik for vidt? 


LESSON XLV. 
VOCABULARY. 


et syn, —, view; sight. 

18,. c.g. ice 

at merke, I, to notice. 

at lokke, I, to coax. 

at lete — lette — lett, to 
search. 

at krzenke, I, to offend; to 
hurt (one’s feelings). 

at sukke, I, to sigh. 

at speile, I or II, to mirror. 

at be (or bede) — bad [ba] 

_ — bedt, to ask; to request. 

at tilstaa, to confess; to own 
up. 

at gli (or glide) — gled — 
glidd (gledet), to glide. 

at bevege, I, to move (be- 
veget, moved emotionally; 
agitated). 


at bere — bar — baaret, to 
carry. (This verb is used 
intransitively as a verb of 
motion; the exact meaning 
depends upon the subject 
and context. Maanen bar 
utover, the moon _ sailed 
forth above it all). 

skamfuld [ll], r, ashamed. 

slik, r, (adj.), such; (adv.), in 
the same way or manner. 

ngdvendig, —,—e, necessary. 

ergjer’rig, —, —e, ambi- 
tious (gre, honor, gijerrig, 
greedy). - 

flink, r, able (in text: become 
a good student). 


READING. 


Men skolemesteren merket snart det var ikke den 
gamle Wyvind, der leste fordi det faldt sig saa, og lekte 
fordi det var ngdvendig. Han talte ofte med ham, lokket 


193 


og lette; men det vilde ikke lykkes ham at finde guttens 
hjerte saa let som i gamle dage. Han talte ogsaa med 
foreldrene, og ifglge samraad kom han ned en sgndags- 
kveld sidst paa vinteren og sa, da han hadde sittet en 
stund: | 

“Kom nu, Q@yvind, saa skal vi gaa ut, jeg vil 
gjerne tale med dig.” 

@yvind tok paa sig? og fulgte. Det bar opover mot 
Heidegaardene, samtalen gik godt, men om intet vigtig; 
da de var kommet ner gaardene, bgide skolemesteren 
av mot en som laa 1 midten, og da de kom lenger frem, 
hgrte de rop og lystighet derifra. 

“Hvad er her paaferde®?” spurte Qyvind. 


“Her er dans,” 
ind ?” 

“yer” 

“Vil du ikke gaa med paa dans, gut?” 

“Nei, ikke endnu.” 

“Ikke endnu? Naar da?” 

Han svarte ikke. 

“Hvad mener du med: endnu?” 

Da gutten ikke svarte, sa skolemesteren: “Kom nu, 
ikke slik snak.”’ 

“Nei, jeg gaar ikke!” 

Han var meget bestemt og dertil beveget. 

“At* din egen skolemester skal staa her og be dig 
gaa til dans!” 

Der blev lang taushet. , 

“Er der nogen derinde som du er red for® at se?” 

“Jeg kan jo ikke vite hvem som® er der.” 

“Men kunde der vere nogen?” 

QDyvind taug. . 

Da gik skolemesteren like bort til ham, la hhaanden 
paa hans skulder: “Er du red for at se Marit?” 


sa skolemesteren; “skal vi ikke gaa 


194 


@yvind saa ned, aandedrettet blev tungt og kort. 

“Si det til mig, du @yvind.” 

QDyvind taug. 

“Du er kanske skamfuld for at tilstaa det, siden 
du ikke er konfirmert; men si mig det allikevel, du 
QMyvind, og du skal ikke angre det.” 

®yvind saa op, men kunde ikke faa ordet frem og 
gled til side med giet. 

“Du er heller ikke’ mere glad paa det sidste*; hol- 
der hun mere av andre end avy dig?” | 

Myvind taug fremdeles, skolemesteren f¢lte sig litt 
krenket og vendte sig fra ham; de gik tilbake. 

Da de hadde gaat et langt stykke, stanste skole- 
mesteren saa vidt® at @yvind kom paa siden av ham. 


“Du lenges vel efter at bli konfirmert?” sa han. 

et Fe 

“Hvad tenker du saa at ta dig for?” 

“Jeg vilde gjerne ind paa seminariet.’’?° 

“Og saa bli skolemester ?” 

“Nex” 

“Du synes ikke det er stort nok?” 

QMyvind taug. De gik atter et langt stykke. 

“Near du har veret paa seminariet, hvad vil du 
saa?” 

“Jeg har ikke rigtig tenkt paa det.” 

“Dersom du hadde penger, vilde du nok gjerne™ 
kjgpe dig en gaard?” 

“Ja, men beholde kvernene.” 

“Da er det bedst at du tar paa?? agronomskolen.” 

“Lerer de saa meget der som paa seminariet?” 

“Aa, nei; men de lerer hvad de siden skal bruke. 

“Faar de nummer’. der ogsaa?” 

“Hvorfor spér du saa?” 

“Jeg vilde gjerne bli flink.” 

“Det kan du vist bli uten nummer.” 


39 


195 


De gik atter tause, til de saa Pladsen; der skar lys 
ut av stuen, berget hang sort over nu i vinterkvelden, 
vandet laa nedenfor med blank, blinkende is, skogen 
stod omkring den stille bugt, men uten sne, maanen 
bar utover og speilte skogen 1 isen. 

“Her er vakkert paa Pladsen,” sa skolemesteren. 

QDyvind kunde sommetider se paa den med de gine 
hvormed han saa da moren fortalte eventyr, eller med 
det syn han hadde naar han rendte i bakken; nu gjorde ~ 
han dette: alt laa Igftet og klart. 3 


“Ja, her er vakkert,” sa han, men sukket. 


“Far din har hat nok i den plads; du kunde ogsaa 
ha nok i den.” 


Det glade syn av stedet var med €n gang borte. 
Skolemesteren stod som han ventet svar; han fik intet, 
rystet paa’® hodet og gik med ind. Han sat der en 
stund hos dem, men var mere taus end talende, hvor- 
ved ogsaa de andre blev tause. Da han sa _farvel, 
fulgte baade manden og konen ham utenfor dgren; det 
var som de begge ventet paa at han skulde si noget. 
De blev imidlertid staaende og se*® op i kvelden. 

“Her er blit saa uvant stille,” sa endelig moren, 
“siden barnene har flyttet bort med sin lek.” 

“T har heller ikke lenger noget barn i huset,” 
sa skolemesteren. 

Moren forstod hvad han mente. “Qyvind er ikke glad 
paa det sidste,” sa hun. 

“Aa, nei; den som er ergijerrig, er ikke glad,” han 
saa med den gamles ro op i Guds stille himmel. 


aera —1. det faldt sig saa, it so Peppered: it was convenient. 
2. at ta paa sig, to put on ‘(articles of dress). 
os aaferde [—fere], = going on. 
lliptical statement beginning with a subordinate clause. Supply 
“The idea that (or of) ..... 
5. In this idiom Norse requires the preposition, English does not: 
red ag at se, afraid to see. 
Rel. pro. after inter. pro. is used in dependent interrogative sen- 
‘aise: 


196 


7. heller ikke = nor....either; not....either. 

8. paa det sidste, of late. 

9. saa vidt at....kom, long enough for....to come. 

10. Et seminarium poceponcs to our Normal School. 

11. vilde du nok gjerne, I presume (dare say) you would like to..... 
gjerne (60, 3). 

12. tar paa agronomskolen, go (off) to (attend) the agricultural school. 

13. nummer, grades of ran 

14. at ryste paa hodet, the Norse idiom requires the preposition 
instead of the possessive pronoun. 

1S. In place of using two participles, the second verb takes the in- 
finitive form: not blev staaende og seende, but blev staaende og se. 


COMPOSITION. 


1. Wyvind was not as happy as he used to be. 2. Be- 
fore he used to read because he had to, and play because 
it was necessary. 3. Now he had quit playing [with to 
play] and used all his time for reading (til lesning; til 
at lese i). 4. He asked if @yvind would come out, he 
wanted to talk with him. 5. @yvind asked what [there] 
was going on. 6. The schoolmaster answered that there 
was a dance, and asked him if he wouldn’t come along in. 
7. When Q®yvind would not go in, the schoolmaster asked 
him if there was anyone in there whom he was afraid to 
meet (se; treffe). 8. WMyvind answered that he did not 
know who was there. 9. @Myvind was not confirmed yet; 
he was to be confirmed the following [to the] summer. 
10. They stood a long time [long] looking at the beauti- 
ful view. 

CONVERSATION. 


1. Hvorfor hadde Myvind lest, og hvorfor hadde han 
lekt? : 

2. Hvad var grunden til at han leste saa meget nu? 
Hvorfor vilde ikke @yvind ind i dansestuen? 
Hvorfor fglte skolemesteren sig kraenket? 
Hvad var det Myvind tenkte at ta sig for naar 
han bey konfirmeret ? 

6. Hvorfor vilde han ikke bli skolemester? 

7. Hvorfor vilde Qyvind vite om man fik nummer 
ved agronomskolen? 


wi & 


197 


8. Naar var det hans mor hadde fortalt ham eventyr? 

g. Hvad var det hun fortalte ham om? 

10. Hvordan saa pladsen ut nu mens han tenkte paa 
den tid da moren fortalte eventyr? 

11. Hvordan saa den ut da skolemesteren mente han 
“kunde ogsaa ha nok’ i pladsen? 

12. Hvorfor var ikke Myvind glad lenger? 


LESSON XLVI. 
VOCABULARY. 


en bi’bel, —ler, Bible; bibel- 
historie, Bible-history. 

en profet’, —er, prophet. 

et bud, —, commandment. 

en fot, fgt’ter, foot. 

en stgvle, —r, boot; shoe. 

ros, c. g., praise. 

angst, c. g., fear, dread; anx- 
iety. 

en prgve, —r, test; trial. 

en draape, —r, drop (regn- 
draape, rain-drop). 

adferd, c. g., behavior; con- 
duct. 

at hulke, I, to sob. 

at velsig’ne [—singne], I, to 
bless. (velsignet mand, kind 
man). 

at slippe — slap — sluppet, 
transitive: to let go; intr.: 
to escape; (here used for 
passing the confirmation 
test). 

at gripe — grep — grepet, 


to catch (as with a grip. 
Compare Eng. gripe). 

at ut’sette — utsatte — ut. 
sat, to postpone. 

at Ut’ta (uttage) — uttok — 
uttat (uttaget), to select 
(to take out). 

sik’ker, —t, —re, certain; se 
 sikkert, see clearly. 

forun’ derlig, —, —e, strange. 

kjzrlig, —, —e, kind; affec- 
tionate (kjer, dear; kjer- 
lighet, love). 

inderlig, —, —e, heartfelt; an 
intensive expressing hearti- 
ness; inderlig venskap, in- 
timate friendship; inderlig- 
het, cordiality. 

umu’lig, —, —e, impossible. 

omkring’, about, around. 

némlig, namely. 

iblandt’, among. 

slét, an intensive adverb; 
slet ikke, not...at all. 


198 
READING. 


Sjette kapitel. 


Et halvt aar efter, om hgsten nemlig (konfirmatio- 
nen var blit utsat til da), sat hovedsognets konfirman- 
ter i prestens borgestue for at uttages; iblandt dem 
@yvind Pladsen og Marit Heidegaardene. Marit var 
netop kommet ned fra presten, hvor hun hadde faat en 
yakker bok og megen ros; hun lo og snakket med sine 
veninder til alle sider og saa omkring sig mellem gut- 
terne. Marit var fuldvoksen jente, let og fri i al sin 
adferd, og gutterne saavelsom jenterne visste at byg- 
dens bedste ungkar, Jon Hatlen, gik paa frieri? til 
hende; hun kunde sagtens vere glad,*? der hun sat. 
Nede ved dgren stod nogen jenter og gutter som ikke 
var sluppet frem; de graat, mens Marit og hendes ven- 
inder lo; iblandt dem var en liten gut i sin fars stdvler 
og sin mors kirketgrklede. 

“Gud, aa Gud!” hulket han, “jeg tgr ikke gaa 
hjem igjen.” 

Og dette grep dem der endnu ikke hadde veret 
oppe, med samfglelsens magt; der blev almindelig taus- 
het. Angsten stod dem i hals og gine, de kunde ikke se 
sikkert og heller ikke svelge, hvortil de fglte en bestan- 
dig trang. 

En sat og regnet over* hvad han kunde, og skjgnt 
han blot nogen timer i forveien hadde fundet ut at han 
kunde alt, fandt han nu like saa sikkert ut at han kunde 
intet, ikke. engang lese indenad.® 

En anden la sammen sit synderegister® fra han var 
saa stor han kunde huske til nu han sat der, og han 
fandt det just ikke underlig av Vorherre om han lot 
ham gaa tilbake.’ | 

En tredje sat og tok merke av alle utvortes ting®; 
dersom klokken, som netop skulde slaa, ikke fik slaget 


199 


frem fgr han kom til 20, saa slap han; dersom den han 
h¢grte i gangen, var gaardsgutten Lars, saa slap han; 
dersom den store regndraape som arbeidet nedover ru- 
ten, kom saa langt som til listen, saa slap han. Den 
sidste og avgjgrende prdve skulde vere om han fik den 
hgire fot snodd omkring den venstre, og dette var ham 
aldeles umulig. 


En fjerde visste med sig selv at blev han bare h¢rt 
om Josef i bibelhistorien, og om daapen i forklaringen, 
eller om Saul, eller i hustavlen, eller om Jesus, eller 
i budene, eller — han sat endnu og prgvde da han blev 
ropt ind. 

En-femte hadde lagt en forunderlig elsk paa® bjerg- 
prekenen; han hadde drdmt om bjergprekenen, han 
var viss paa at bli h¢@rt i bjergprekenen, og han ram- 
set op bjergpreekenen for sig selv; han maatte gaa ut 
ved husveggen for at lease over bjergprakenen, — da 
han blev kaldt op for at eksamineres om de store og 
smaa profeter. 


En sjette tenkte paa presten, som var en velsignet 
mand og kjendte saa godt hans far, tenkte ogsaa paa 
skolemesteren, som hadde et saa kjerlig ansigt, og paa 
Gud, som var saa inderlig god og hadde hjulpet mange 
fgr, baade Jakob og Josef, og saa tenkte han paa at 
mor og hans sgsken sat hjemme og bad for ham, saa 
det visst vilde hjzlpe. 

Den syvende sat og slog av paa’® alt det han hadde 
tenkt at bli her i verden. Engang hadde han teenkt at 
ville drive det tilt’ konge, engang til general eller 
prest, nu var den tid forbi; men like til han kom hit, 
hadde han dog tenkt at ville gaa tilsjdés og bli kaptein, 
kanske sjgrdver, og handle sig frygtelige rigdommer 
til??; nu slog han fgrst av rigdommen, saa sj¢grgveren, 
saa kapteinen, styrmanden, han stanste ved matrosen, i 


200 


det hgieste baatsmanden, ja, det var mulig han slet 
ikke gik tilsjgs, men tok plads under sin fars gaard.*® 


Notes.—1. This refers to a fixed custom. Before confirmation, all 
candidates meet for private examination in the Forklaring (explanation 
to the Catechism) and in Bible-history. Those who pass (slipper frem) 
get confirmed; those who fail must attend classes for another year 
(gaa tilbake). Each gets a number which shows his grade and deter- 
mines his position in the aisle at the ceremony. : 

2. at gaa paa frieri (til), to court. 

3. kunde sagtens vere glad, of course she pugs to be happy; well, 
she ought to be happy. der hun sat is added for emphasis; this addage 
is very common in collog. language: Du er bra fin, raat a du gaar. 

4. at regne over, (at regne, to count, to figure), reckoning over; 
figuring out; testing himself. 

. indenad, in or from the book; utenad, by heart; from memory. 
. synd, sin, register, index. at legge sammen, to sum up. 
. gaa tilbake, note 1. 
. 1. e., took note of (made omens of) external things. 
at legge elsk paa, to take a liking to. 

10. at slaa av paa, to renounce. 

11. at drive det til, to work (himself) up to become. 

12. at handle sig rigdomme til, (handle til sig —), to gain riches 
through trading. 

13. at ta olails (part of a gaard), to become husmand. 


7 


WONNAWH 


COMPOSITION. 


1. The confirmation had been postponed from [the] 
summer till [the] autumn. 2. It is now half a year 
since the schoolmaster came [for] to get M@yvind along to 
a dance [on dance]. 3. The boys and girls of the 
neighborhood had [were] met up at the pastor’s home. 4. 
Some were confident [sure on] that they would pass, but 
others were afraid they would not [afraid for they not 
should]. 5. Those who had [were] passed were laugh- 
ing, while those who had not passed sat crying. 6. One 
sat thinking about [on] what he would do if he passed. 
7. Another was figuring out what he knew and what he 
did not know. 8. Only a little while ago he found he 
knew it all by heart; now he finds that he can’t even read 
from the book. 9. One sat taking note of things about 
him; the last test was to twist one (at sno det ene) leg 
around the other. 10. Another was sure that he would 
be examined on (h¢grt i) the Sermon on the Mount; he 
was called in and asked about the prophets. 


201 


CONVERSATION. 


7 


Hvad hadde Marit faat ros for? 
Hvem er Jon Hatlen? 

Hvor har vi lest om ham f¢gr? 
Hvorfor turde ikke gutten gaa hjem? 
Her fortzlles om syv av gutterne; 


hvordan bar 


den fgrste sig ad? Den anden? den tredje? osv. 


LESSON XLVIL. 
VOCABULARY. 


en nabo, —er, neighbor. 

et ansvar, —, responsibility. 

en dommer, —e, judge. 

en byrde, —r, burden. 

en tanke, —r, thought. 

et haap, —, hope. 

en begyn’delse, —r, begin- 
ning. 

et forset, —ter, resolution. 

en negl [neil], —e(r), finger 
nail. 

uorden, c. g., confusion; 
order. 

naade, c. g., mercy. 

rét, c. g., right; justice. 

at tygge, I, to chew. 

at sladre, I, to gossip; to 
tattle. 

at lyve — 1gi — lg¢iet, to lie. 


dis- 


at venne sig til, I, to accus- 
tom oneself to; to get used 
to. 

at venne sig av med, to break 
one’s habit of—. 

at nezrme sig, I, to draw near. 

at undre sig, I, to wonder 
at; to marvel. 

blid [bli], r, gentle; mild. 

at smyge — smgg — sm@get, 
to slink; to creep. 

glat, —, —te, smooth. 

megtig, —, —e, mighty. 

ledig, —, —e, idle; super- 
fluous.: 

vemo’dig, —, 
mournful. 

bestan’dig, —, —e, constant 
(adv., always). 

selv [sél], adv.: 


—e, sad; 


even. 


READING. 


Den ottende var mere viss i sin sak, dog ikke sik- 


ker; ti selv den flinkeste var ikke sikker. 


Han tenkte 


paa de kler han skulde konfirmeres i, hvad de skulde 


202 


brukes til hvis han ikke slap. Men slap han, skulde 
han til byen og faa kledeskler og komme hjem igjen 
-og danse i julen til misundelse for alle gutter og for- 
bauselse for alle jenter. 

Den niende regnet anderledes; han oprettet en liten 
kontrabok med Vorherre, hvori han paa den ene side 
satte som “debet”: han skal la mig slippe frem, og paa 
den andre siden som “kredit”: saa skal jeg aldrig mere 
lyve, aldrig mere sladre, bestandig gaa i kirke, la jen- 
terne vere', og venne mig av med at bande. 

Men den tiende teenkte at hadde Ole Hansen slup- 
pet ifjor, var det mere end uretferdighet om ikke han 
slap iaar, som altid hadde veret bedre paa skolen og 
desuten var av bedre folk’. 

Ved siden av ham sat den ellevte, som droges* med 
de rzedsomste hevnplaner i tilfeelde av* at han ikke slap, 
enten at brende ned skolen, eller rdmme bygden og 
komme igjen som prestens og hele skolekommissio- 
nens tordnende dommer, men hgimodig la naade gaa 
for ret. Til en begyndelse® vilde han ta tjeneste® i 
nabobygden hos nabopresten og der til neste aar staa 
nummer I og svare saa hele kirken maatte undre sig. 

Men den tolvte sat for sig selv under klokken med 
begge heender i lommen og saa vemodig ut over for- 
samlingen. Ingen her visste hvad byrde han bar, 
hvilket ansvar han stod i. Hjemme var der en som 
visste det; ti han var forlovet. En _ stor, langbenet 
kongle gik hen ad gulvet og nzrmet sig hans fot; han 
pleide at trae paa det ekle insekt; men idag lgftet han 
kjerlig foten for at den i fred kunde gaa dit den vilde. 
Hans stemme var blid som en kollekt’, hans gine sa 
vedholdent at alle mennesker var gode, hans haand 
gjorde en ydmyg bevegelse ut av lommen og op i haa- 
ret for at legge det mere glat. Blot han kunde smyge 
lempelig igjennem dette farlige naalegie, vilde han nok 


203 


vokse ut igjen paa den andre siden, tygge tobak og 
gjgre forlovelsen offentlig. 

Men nede paa en lav skammel med benene i krok® 
op under sig sat den urolige trettende; hans smaa, 
gnistrende gine I¢p hele stuen rundt tre ganger i se- 
kundet, og under det sterke, stride hode veltet alle de 
tolvs tanker i en broget uorden, fra det megtigste haap 
til den mest sgnderknusende tvil, fra de ydmygste for- 
setter til de mest bygde-ddeleggende hevnplaner, og 
imidlertid hadde han spist op alt det ledige kjgt paa 
sin hgire tommelfinger, holdt nu paa med neglene og 
sendte store stykker bortover gulvet. 

Notes.—1. at la en vzre, to let (leave) one alone. 

2. av bedre folk, i. e., as to social rank. 

3. droges, imp. tense of at drages, to wrestle. 

4. i tilfelde av, in the event that; in case of. 

7 til en begyndelse, to begin with. 
7. 


at ta tjeneste, to take service; to hire out. 
This refers to the reading of a portion of Scripture in the church 


ritua b : 
8. = with his legs drawn up under him. 


COMPOSITION. 


— 


1. What shall I use my confirmation suit [clothes] 
for if I don’t pass? 2. The ninth decided that if he 
passed he would neither lie nor swear, but always go to 
church. 3. When he passed,.I ought to pass too; I used 
to know my lessons better than he did. 4. If I don’t pass, 
I shall skip the country [neighborhood] and never come 
back for a long time (paa lenge). 5. To begin with I 
shall hire out in a neighboring district and be confirmed 
there. 6. No one knows what a burden I bear, nor what 
responsibility Iam in. 7. If I only can slink through 
this needle’s eye, I shall bulge out on the other side all 
right. 8. The thirteenth was sitting on a low stool by 
the door; in his head tumbled the thoughts of the other 
twelve in motley confusion. 


. 204 


CONVERSATION. 


1. Hvad var det den ottende teenkte paa? 
2. Hvad lovte den niende at gjgre dersom han slap 


frem? 


3. Av hvilke grunde ventet den tiende at slippe 


frem? 


4. Hvad vilde den ellevte gjdre dersom han ikke 


slap? 


5. Hvorfor vilde den tolvte saa gjerne tro at alle 


mennesker er gode? 


6. Hvad vilde han (den 12te) gjgre dersom han 


slap? 


7. Hvordan saa den trettende ut? 
8. Hvad tenkte han paa? 


LESSON XLVIII. 
VOCABULARY. 


et blik, —, glance. 

en an’strengelse, —r, exer- 
tion. 

en forsa’gelse, —r, self-de- 
nial; renunciation. 

kund’skap [nn], c. g., knowl- 
edge. 

lykke, c. g., luck; good for- 
tune. 

Ign [Ignn], c. g., reward. 

op’muntring, c. g., encour- 
agement. 

lat’ter, c. g., laughter. 

at skuffe, I, to disappoint. 


at ryste, I, to shake. 

at storme, I, to storm. 

at trykke, I, to press. 

endelig, —, —e, final. 

at forla’te — forlot’ — for- 
latt’, to leave; to forsake. 

forelgbig, —, —e, temporary; 
adv.: for the present. 

ferdig, —,—e, ready; through. 

omhyg’ gelig, —, —e, careful; 
painstaking. 

streng, r, strict. 

overlegen, —t,—ne, superior. 

heller...end, rather...than. 


READING. 


QDyvind sat borte ved vinduet, hadde veret oppe og 
hadde svaret paa alt hvorom han blev spurt; men ikke 


205 


hadde presten sagt noget, ei heller skolemesteren; han 
hadde i over et halvt aar tenkt paa hvad begge vilde 
si naar de fik vite hvad han hadde arbeidet, og han fglte 
sig nu meget skuffet, tillike krenket. Der sat Marit, 
som for ulike mindre anstrengelse og kundskap hadde 
faat baade opmuntring og Ign; det var netop for at 
staa stor i hendes gine han hadde arbeidet, og nu 
naadde hun leende hvad han hadde arbeidet til med 
saa megen forsagelse. Hendes latter og spas brzendte 
ham paa sjelen; den frihet hvormed hun beveget sig, 
gjorde ham ondt. Han hadde undgaat omhyggelig at 
tale med hende siden hin kveld; der skal gaa aar hen, 
tenkte han; men synet av hende, saa glad og over- 
legen hun sat der, det trykket ham til jorden, og alle 
hans stolte forsetter hang som vaatt Idv. 

Han forsgkte dog litt efter litt at ryste av. Det 
kom an paa? om han idag blev nummer en, og herpaa 
ventet han. Skolemesteren pleide at bli litt efter hos 
presten for at ordne* ungdommen, og siden gaa ned 
og fortelle dem utfaldet; det var jo ikke den endelige 
avgjdérelse, men det var hvad presten og han forelgbig 
var kommet overens* om. Samtalen i stuen blev liv- 
ligere efterhvert som flere blev prdvet og slap; men 
nu begyndte de exrgjerrige at sondre sig sterkt ut fra 
de glade; de sidste gik saa snart de hadde faat fglge, 
for at meddele foreldrene sin lykke, eller de ventet for 
andres skyld, som ikke var ferdige; de f¢grste derimot 
blev mere og mere stille, ginene saa spzendt mot dgren. 

Endelig var ungdommen ferdig, de sidste var kom- 
met ned, og skolemesteren talte altsaa® nu med presten. 
QMyvind saa til Marit; hun var like glad, men blev dog 
sittende, — om for sin egen skyld eller andres, visste 
han ikke. Hvor vakker Marit var blit; blendende fin i 
huden var hun som ingen® han fgr hadde set, nzsen 
var litt opkastet, munden smaaleende’. @Qinene var 


206 


halvlukkede naar hun ikke netop saa paa en, men der- 
for kom blikket altid med uventet magt naar det kom, 
— og som hun selv vilde legge til at hun ikke mente 
noget med det, smilte hun halvt i det samme. MHaaret 
var heiler mgrkt end lyst, men det var smaakruset, og 
laa langt frem til begge sider saa at det sammen med 
de halvlukkede gine gav noget dulgt som man aldrig 
kunde bli feerdig med. Man var ikke ganske sikker 
paa hvem det var hun saa efter naar hun sat for sig 
selv og imellem flere; heller ikke hvad hun egentlig 
tenkte naar hun saa vendte sig til en og talte; ti hun 
tok likesom straks tilbake hvad hun gav. Indunder 
alt dette er vel egentlig® Jon Hatlen gjemt, tenkte Dy- 
vind, men saa dog bestandig paa hende. 

Da kom skolemesteren. Enhver forlot sin plads 
og stormet omkring ham. 

“Hvad nummer har jeg?” 

“End jeg?” 

“End jeg, jeg?” 

“Hys, oplgpne unger, intet spektakel her! — ro- 
lige®, saa skal I faa hgre det, barn!” Han saa sig lang- 
somt om. “Du er nummer 2,” sa han til en gut med 
blaa gine, der saa bgnlig paa ham, og gutten danste 
ut av kredsen. “Du er nummer 3,” — han slog paa en 
rédhaaret, rask liten en som stod og slet ham i tr¢ien; 
“du er nummer 5, du nummer 8,” osv. Han fik se Ma- 
rit: “Du er nummer I av jenterne”; hun blev blussende 
réd over ansigt og hals, men forsgkte at smile. “Du 
nummer 12, har veret doven, din knegt, og en_ stor 
skgierfant; du nummer 11, ikke bedre at vente, gutten 
min; du nummer 13, maa lese dygtig, m¢te frem til 
overh¢gring, ellers gaar det dig galt!” 

Qyvind kunde ikke holde det ut lenger; nummer 
I var vistnok ikke nzvnt; men han stod den hele tid saa- 
ledes at skolemesteren kunde se ham, 


207 


“Skolemester!” — han hgrte ikke; “skolemester!” 
— tre ganger maatte han gjenta det fgr det blev hgrt. 

Endelig saa skolemesteren paa ham. “Nummer 9 
eller 10, husker ikke sikkert hvilket,” sa han og vendte 
sig til en anden. 

“Hvem er nummer 1 da?” spurte Hans, som var 
Qyvinds bedste ven. 

“Det er ikke dig, du krushode!” sa skolemesteren 
og slog ham paa haanden med en papirrulle. 

“Hvem er det da?’ spurte flere, “hvem er det, ja 
hvem er det?” | 

“Det faar den vite som har nummeret,’ svarte 
skolemesteren strengt; han vilde ikke ha flere sp¢grs- 
maal. — “Gaa nu vakkert hjem, barn, tak eders Gud, 
og gled eders foreldre! Tak ogsaa eders’® gamle sko- 
lemester; I hadde sittet der net og gnaget ben", hadde 
ikke han veret!” 

De takket ham og lo, de drog jublende avsted; ti i 
dette gieblik da de skulde hjem til forzldrene, var de 
alle glade. Blot en var igjen, som ikke straks kunde 
finde sine bgker, og som, da han fandt dem, satte sig 
ned som skulde han paany til at lease dem over. 


Notes.—1. ei heller = not....either. 

2. det kommer an paa, it depends on (upon). 

3. ordne, give them their respective places. 

4. at komme overens, to agree (come to an agreement). 

5. See sentence having note 3. 

6. ingen also excludes Marit. Such expressions are logical errors, 
but they are allowed in usage. 

7. smaa (pl. of liten) + leende (pres. part. of at le). Such composite 
forms with smaa are very common. 

8. vel egentlig, used to express supposition (vel, 60, 5.) 

9. rolige, = ver rolige. 

10. eders. See §11, note 2. 

11. i. e., you would have been in a pretty fix, etc. 


COMPOSITION. 


1. @yvind had answered all the questions, and now 
he expected the minister to say something. 2. But the 
minister had not said anything when he was through 
(ready). 3. This was what Myvind had been working 


208 


for, and now he felt very much disappointed. 4. Marit, 
who had merely been playing and amusing herself, was 
given (fik) both praise and presents. 5. Everything de- 
pends on my getting number one. 6. It was not always 
the one who was most diligent who received this number. 
_ 7. It was often given to those who had rich parents. 8. 
The children rushed toward him to find out which num- 
ber each was to get. 10. There was one who did not 
leave [go] with the rest [others], but took his books and 
sat down as though [som om] he was going to begin 
reading again. 


CONVERSATION. 


1. Hvad ventet Myvind at presten og skolemesteren 


skulde si? 


2. Hvorfor hadde han lest saa flittig? 
3. Hvad var det @yvind hadde “forsaget” for at 


lere saa meget? 


PS AS > 


Hvad menes der med “de ergjerrige’’? 

Hvad menes der med “de glade’? 

Hvordan ser Marit ut? 

Hvem er Hans? Hvor har vi fgr hgrt om ham? 
Hvordan gik det med Myvind? 


LESSON XLIX. 
VOCABULARY. 


en pagt, —er, covenant. 

en utsigt, —er, chance; op- 
portunity. 

et aandedrag [nn], —, breath 
(lit. breath-draw). 

en stilling, —er, position. 

en synd [nn], —er, sin; syn- 
der [with d pronounced], 
sinner. 


taknem’ melighet, c. g., grati- 
tude. 

sedvane, c. g., custom. 

kris’tend6m, c. g., Christian- 
ity. 

forfeen’ gelighet, c. g., vanity. 

zrgjer’righet, c. g., ambition. 

vrede, c. g., anger. 

hast, c. g., hurry. 


209 


at heve, I, to raise. travel, r, busy. 

at létte, I, to lift; to raise. barnslig, —, —e, childish; 

heftig, —, —e, violent. childlike. 
READING. 


Skolemesteren gik bort til ham: “Nu, @yvind, skal 
du ikke gaa med de andre?” 

Han svarte ikke. 

“Hvorfor slaar du op' dine bgker?” 

“Jeg vil se hvad jeg har svart galt idag.” 

“Du har vistnok ikke svart noget galt.” 

QMyvind saa da paa ham, taarerne stod ham i ginene, 
han saa ufravendt paa ham, mens en efter en randt 
nedover ; men han sa ikke et ord. 


Skolemesteren satte sig foran ham: “Er du ikke 
glad nu, at du er sluppet frem?” 

Det beevret om munden, men han svarte ikke. 

“Din mor og far vil vere meget. glade,” sa skole- 
mesteren og saa paa ham. 

QMyvind kjempet lenge for at faa et ord frem, en- 
delig spurte han sagte og avbrutt: “Er det...fordi jeg 

er husmandsgut, .. at jeg staar nummer 9g eller 
10?” 

“Vistnok er det derfor,” svarte skolemesteren. 

“Saa nytter det jo ikke mig at arbeide,” sa han 
klanglgst og sank sammen over alle sine drdémmer. 
Pludselig I¢ftet han hodet, hzvet den hgire haand, slog 
den i bordet med al sin magt, kastet sig ned paa sit an- 
sigt og br¢gt ut i den heftigste graat. 

Skolemesteren lot ham ligge og graate, rigtig 
graate ut. Det varte lenge; men skolemesteren ventet 
til graaten blev barnsligere. Da tok han om hans hode 
med begge hender, lettet det op og saa ind i det for- 
_ gredte ansigt. 


210 


“Tror du det er Gud som nu har veret hos dig?” 
sa han og holdt ham venlig imot sig. 

Myvind hulket endnu, men kortere, taarerne randt 
mere stille; men han turde ikke se paa ham som spurte, 
ei heller svare, 

“Dette, @yvind, har veret 1én som forskyldt?. Du 
har ikke lest av kjerlighet til din kristendom og dine 
foreldre; du har lest av forfzngelighet.”’ 

Der blev stilt i stuen mellem hver gang skolemeste- 
ren talte, @yvind kjendte hans blik hvile paa sig, og 
han blev optdédd og ydmyg under det. 

“Med saadan vrede i dit hjerte kunde du ikke ha 
m¢gtt frem for at ta pagten av din Gud; kunde du vel, 
Qyvind ?” 

“Nei,” stammet han saa godt som han formaadde. 

“Og stod du der med forfengelig glede over at 
du var nummer 1, stod du da ikke frem med en synd?” 

“Jo,” hvisket han og skalv om munden. 

“Du holder endnu av mig, @yvind?” 

“Ja’; han saa op for fgrste gang. 

“Saa skal jeg si dig at det var mig som fik dig 
flyttet ned; ti jeg holder saa av dig, Myvind.” 

Den anden saa paa ham, blinket nogen ganger, og 
taarerne randt tet ned. 

“Du har ikke noget imot mig derfor?” 

“Nei”; han saa fuldt og klart op, skjgnt stemmen 
var kvalt. 

“Mit kjere barn; jeg vil vere om® dig saa lenge 
jeg lever.” 

Hian ventet paa ham til han fik ordne sig og samle 
sine bgéker, sa saa at han vilde fdlge ham hjem. De 
gik langsomt hjemover, i begyndelsen var @yvind end- 
nu stille og kjempende; men litt efter litt vandt han 
paa sig selv‘*. 

Han var saa overtydet om® at det forefaldne® var 


2II 


det bedste som nogensinde kunde ha truffet ham, og 
fgr han kom hjem, var troen derpaa blit saa sterk at 
han takket sin Gud og sa det til skolemesteren. 

“Ja, nu skal vi tenke paa at naa noget i livet,” sa 
skolemesteren, “og ikke Igpe efter blindmznd’ og numre. 
Hvad sier du om seminariet ?” 

“Jo, jeg vilde gjerne dit.” 

“Du mener agronomskolen?” 

Cae : 

“Den er vistnok ogsaa den bedste; den gir andre 
utsigter end en skolemesterstilling !” 

“Men hvorledes skal jeg komme dit? Jeg har in- 
derlig lyst, men ikke raad.” 

“Veer flittig og bra, saa skal der nok bli raad!” 

Qyvind f¢glte sig ganske overveldet av taknemmelig- 
het. Han fik denne tindren® for giet, det lette aande- 
drag, den uendelige kjzrlighetens ild som berer frem 
naar man fgler menneskers uventede godhet. Hele 
fremtiden forestiller man sig et gieblik som at vandre 
i frisk fjeldluft; man bares mere end man gaar. 

Da de kom hjem, var begge forzldre i stuen og 
hadde sittet der i stille venten, skjgnt det var arbeids- 
tid og travelt. Skolemesteren kom fgrst ind. @yvind 
efter, begge smilte. 

“Nu?” sa faren, han la en salmebok bort, hvor han 
netop hadde lest “en konfirmants bgn.” 

Moren stod ved gruen, turde ingenting si; hun lo, 
men hun var usikker paa haanden; hun ventet giensyn-< 
lig noget godt, men vilde ikke rgbe sig. 

“Jeg maatte bare fglge med for at glade eder med at 
han svarte paa alt han blev spurt om, og at presten sa, 
da ®yvind var gaat, at han ikke hadde hat flinkere kon- 
firmant.” 

“Aa, nei?!” sa moren og blev meget beveget. 

“Det var jo bra,” sa faren og rémmet sig usikkert. 


212 


Efterat det hadde veret lenge stilt, spurte moren 
sagte: “Hvad nummer faar han?” 

“Nummer g eller 10,” sa skolemesteren rolig. 

Moren saa paa faren, denne f¢rst paa hende, saa 
paa Qyvind. 

“En husmandsgut kan ikke vente mere,” sa han. 

Myvind saa paa ham igjen; det var som atter noget 
vilde op i halsen; men han betvang sig ved i en hast 
at huske paa kjerlige ting, den ene efter den anden, 
saalenge til det gik ned igjen. 

“Nu er det bedst jeg gaar,’ sa skolemesteren, nik- 
ket og vendte sig. 

Begge forzldrene fulgte efter sedvane ut paa sten- 
hellen; her tok skolemesteren sig en skraa og sa smi- 
lende: 

. “Han blir nummer en allikevel; men det er ikke 
verdt™ han faar vite noget om det fgr dagen kommer.” 

“Nei, nei,” sa faren og nikket. 

“Nei, nei,” sa moren, hun nikket ogsaa; derpaa tok 
hun skolemesteren i haanden; “du faar ha tak for alt 
du gjgr imot ham,” sa hun. 

“Ja, du faar ha tak,” sa faren, og skolemesteren 
gik; men de stod endnu lenge og saa efter ham. 


Notes.—1. at slaa op (speaking of books), to open; at slaa op 
side...., to turn to page. 
2. Ign som forskyldt (reward as deserved or caused), = = you have 
gotten what you deserve. 
3. at vere om, to stand by (as a protector). 
4. vandt paa sig selv, gained self-control. 
5. at vere overtydet om, to be convinced. 
6. forefaldne, that which has taken place. 
7. blindmeznd (lit., blind men), bubbles, illusions. 
8. tindren, verbal noun from at tindre, to sparkle. 
9. venten, from at vente (n. 8). 
0. Negative particle used as interjection. 
1, ikke verdt, i. e., it is best not to..... ; better not to..... 


COMPOSITION. 
1. The schovlmaster asked him why he did not leave 


when the others did [with the others], but he would not 
answer, 2. Did I answer wrong? What have I an- 


213 


swered wrong? What was wrong in my answers? 3. 
Don’t you think your parents will be very much pleased 
to hear that you have passed? 4. It is of no use to work 
if one is to be kept [held] back because he is poor. 5. 
You have gotten what you deserve, neither more nor 
less; you have read from [of] ambition and vanity. 6. 
Now, take your books and we shall go home and tell your 
parents how well you have done [able you have been]. 
7. Wyvind was satisfied with going to the agricultural 
school; he was tired of chasing after numbers. 8 I 
merely came to tell you that @yvind is the most able can- 
didate (konfirmant) the minister has ever had. 9. After 
a while the mother asked what number he was to have. 
10. The schoolmaster told them that he was to have 
number one just the same; but he was not to find it out 
yet. 


CONVERSATION. 


1. Hvorfor slog Myvind bgkerne sine op? 

2. Hvad var stgrst for Myvind, at bli konfirmert, el- 
ler at staa nummer I? 

3. Hvad menes der med at han sank sammen over 
sine drémmer ? | 

4. Hvilke drgmmer tales der her om? 

5. Hvilke drémmer har vi fgr hgrt om? 

6. Fortjente @yvind den “Ign” han fik? Hvorle- 
des? . 

7. Hvorav kom det at skolemesteren hadde saa- 
dan magt over QMyvind? 

8. Hvorfor fik skolemesteren ham flyttet ned? 


214 


LESSON L. 
VOCABULARY. 


en bgn [bgnn], —ner, prayer. 

en pligt, —er, duty. 

et mid’del, mid‘ler, means. 

et indtryk, —, impression. 

et speil, —, mirror. 

en krave, —r, collar. 

en vilje, —r, will. 

et alter, —e, altar. 

altergang, c. g., communion; 
at gaa til alters, to go to 
communion. 

reise, c. g., journey; depar- 
ture. 

avsked [avsje], parting; atta 
avsked, to bid farewell. 

tillid, c. g., confidence. 

tro, c. g., faith. 


wre, c. g., honor. 

trods [trdéss], spite; defiance. 

at trekke — trak — trukket, 
to draw. 

at beun’dre, I, to admire. 

at forberede, II, to prepare. 

at reise, II, to leave. 

at synes om, to like. 

at gve, I, to practice. 

at gve sig, to train oneself. 

lykkelig, —, —e, happy. 

bigt, r, soft. 

varsom, —t, —me, careful. 

tidlig [ti’li], —, —e, early. 

vant (tilor med), accustomed 
to; used to. 


READING. 


Syvende kapitel. 


Skolemesteren hadde tat rigtig giemerke? da han 
bad presten prdve om @Myvind taalte at staa nummer 
en. I de tre ukers tid som hengik indtil konfirmatio- 
nen, var han hos gutten hver dag; ett er at en ung, 
blét sjel kan gi efter for? et indtryk, et andet er hvad 
den med tro skal besidde. Mange mgrke timer faldt 
paa gutten fgrend han lerte at ta sit fremtidsmaal av 
bedre ting end ere og trods. Ret* som han sat 1 fuldt 
arbeide, slap han lysten og arbeidet: hvortil, hvad vin- 
der jeg? — og saa en stund efter husket han skole- 
mesteren, hans ord og hans godhet; men dette menne- 
skelige middel trengte han at stige op igjennem hver 
gang han paa ny faldt ned fra forstaaelsen av sin 


hgiere pligt. 


215 


I de dage man paa Pladsen forberedte sig til kon- 
firmationen, forberedte man sig ogsaa paa hans reise til 
landbruksskolen; ti dagen efter skulde den foregaa. 
Skredder og skomaker* sat i stuen, moren bakte i 
kjdkkenet, faren arbeidet paa en kiste. Der taltes me- 
get om hvad han vilde koste dem i to aar, om at han 
ikke kunde komme hjem den f¢grste julen, kanske hel- 
ler ikke den anden, og hvor tungt det vilde vere at 
findes skilt saa lenge. Der taltes ogsaa om den kjzr- 
lighet han maatte ha til sine forzeldre, der vilde strekke 
sig saa langt® for sit barns skyld. @yvind sat som den 
der hadde veret ute og forsgkt paa egen haand, men 
hadde kuldseilet og nu var tat op av kjerlige menne 
sker. 

En saadan fglelse gir ydmyghet, og med den kom- 
mer meget andet. Da den store dag nzrmet sig, turde 
han kalde sig forberedt og turde se fremover med til- 
lidsfuld hengivenhet. Hver gang Marits billede vilde 
vere med, skjgt han det forsigtig til side, men kjendte 
smerten ved at gjgre det. Dette forsgkte han at gve 
sig i, men blev dog aldrig sterkere derved, tvertimot, 
det var smerten som vokste. Derfor var han tret den 
sidste kveld, da han efter en lang selvprdvelse bad at 
i dette stykke® maatte Vorherre ikke prgve ham. 

Skolemesteren kom da det led’ paa. De satte sig 
ind i stuen, efterat alle hadde vasket og redt® sig som 
sedvanlig aftenen fgr man skal gaa til alters eller hgi- 
messe. Moren var beveget og faren taus; avskeden 
laa bak morgendagens hgitid, og det var uvisst naar de 
atter kunde sitte sammen. Skolemesteren tok salme- 
bgkerne frem, de holdt andagt og sang, og bakefter 
sa han en liten bén, saadan som ordene vilde falde®. 

Disse fire mennesker sat nu sammen til det led 
langt paa kvelden, og tanken drog ind til sig selv; de 
skiltes da med de bedste gnsker for den kommende dag 


216 


og hvad den vilde bringe. @Qyvind maatte indrémme 
da han la sig, at aldrig hadde han lagt sig saa lykkelig; 
i kveld gav han nemlig dette en egen fortolkning, han 
forstod dermed: aldrig har jeg lagt mig saa hengiven 
i Guds vilje og saa glad i den. — Marits ansigt vilde 
straks frem igjen, og det sidste han endnu sanste var 
at han laa og fristet sig selv: ikke ganske lykkelig, ikke 


ganske, — og at han svarte: jo, ganske —; men atter 
igjen: ikke ganske, — jo ganske; — nei, ikke gan- 
ske —. 


Da han vaaknet, husket han dagen straks, bad og 
fglte sig sterk, som man gjgr om morgenen. MHan 
hadde siden 1 sommer ligget paa lemmen?*® for sig selv; 
han stod nu op, ifgrte sig sine nye, smukke kler var- 
somt; ti han hadde aldrig hat saadanne paa fgr. Iszr 
var der en rund kledestrgie som han mange ganger 
maatte fgle paa fgr han blev vant til den. Han fik op 
et litet speil da han hadde faat kraven paa og for fjerde 
gang ogsaa trak trgien paa. Da han nu saa sit eget 
forngiede ansigt med det ualmindelig lyse haar om- 
kring ligge og le i speilet, faldt det ham ind" at dette 
atter bestemt var forfzngelighet. Ja, men velkledt 
og ren maa da folk faa vere, svarte han idet han trak 
ansigtet fra speilet som var det synd at se deri. — | 
Vistnok, men ikke fuldt saa glad i sig selv for den saks 
skyld. — Nei visst; men Vorherre maa da ogsaa like at 
en synes om at se godt ut. — Kan vel vere; men han 
likte vel bedre du var det uten selv at legge saa meget 
merke dertil. — Det er sandt; men se, det kommer nu 
av at alting er saa nyt. — Ja, men saa maa du ogsaa 
litt efter litt legge det av. — Han grep sig i at han 
snart over dette emne, snart over hint gik og fgrte saa- 
dan selvprévende samtale, at ikke en synd skulde falde 
ned paa dagen og plette den; men han visste ogsaa at 
der maatte mere til’. ) 


217 


Notes.—1. at ta giemerke, to size up; to judge. 

2. at gi efter for, to yield to. 

3. ret som han sat, = while sitting. 

4. Tailors and shoemakers would go from house to house and do the 
work needed. 

5. at strekke sig saa langt, to put themselves so much out. 

6. stykke, matter (i. e., in the matter of keeping her picture out of 
his pei ages of the future). 

7. led, imp. tense of at lide, a verb which expresses passing of time. 
Det led ut paa kvelden, it was late in the evening. 

. redt, p. part. of at rede, somewhat equivalent to the expression 

“fix up”. It is used in various idioms. 

9. i. e., not a prayer committed to memory. 

10. lem, upstairs. 

11. at falde en ind, to occur to one. 

12. maa mere til, more is required. 


COMPOSITION. 


I. There ~vere three weeks left till the day of 
confirmation. During [in] this time they were to- 
gether every day. 2. They were preparing for the 
confirmation. At the same time they were getting 
[kept on to make themselves] ready for his depar- 
ture. 3. This was to take place the day after the con- 
firmation. 4. He was to leave for (han skulde paa) 
the agricultural school and stay (bli) there two years. 
5. This was the last evening. The next day he would 
be confirmed and then he was to leave. 6. There were 
two things @yvind had to struggle with: the thought 
of Marit, and his vanity. 7. Whenever [each time] 
he felt happy, either the one or the other—and some- 
times both—would come up in his thoughts, against 
his will. 8. He awoke early and remembered imme- 
diately what was to take place that day. 9. He lay a 
long time thinking about that he was to leave the next 
day and be gone (bli borte) two long years. 10. He 
caught [took] himself in admiring his looks in the mir- 
ror. “This is vanity,’ he thought, and turned [looked] 
away. 

CONVERSATION. 

1. Hvordan prgvde presten Qyvind? 

2. Hvad menes der med at Q@yvind hadde tat livs- 
maal av ere og trods? 


218 


3. Hvad slags forberedelser blev der gjort da 
‘Myvind skulde reise? 

4. Naar skulde han avsted? 

5. Hvor skulde han hen? 

6. Hvorlenge skulde han bli der? 

7. Hvad var det Wyvind hadde forsgkt paa egen 
laand? 

8. Hvad menes der 
seilet ? 

9. Hvor har vi fgr hgrt om Qyvinds kler? 

10. Hvorfor trak han ansigtet fra speilet? 


med at han hadde_ kuld- 


LESSON LI. 
VOCABULARY. 


en samling, —er, collection. 

en skare, —r, crowd; multi- 
tude. 

en Ordre, —r, order. 

et fglge [ll], —r, company. 

et bedrag’, —, deception. 

en plan, —er, plan. 

en lykgnsk’ning, —er, con- 
gratulation. 


alvor, n. g., earnestness. 

at jage, I, to chase. 

at dirre, I, to quiver. 

at grue — grudde — gruet 
(grudd), to dread. 

at savne, I, to miss. 

at skimte [sj—], I, to catch 
a glimpse of. 

at klage, I, to complain; — 


hellighet, c. g., holiness; sanc- 
tity. 

opmerk’somhet, c. g., atten- 
tion. 

hélse, c. g., health. 

fraver, n. g., absence 

undervis’ning, c. g., instruc- 


over, to complain of. 
at tilskrive, to ascribe to. 
at sette til, to add (to some- 
thing). 
lummer, —t, —re, sultry. 
bar, r, bare. 
fort, fast. 


tion. 
READING. 
Da han kom ned, sat foreldrene fuldt paakledt og 


ventet ham med maten.t Han gik bort og tok dem i 
haanden med tak for klerne, og et “slit dem med 


219 


helsen?” fik han igjen. De satte sig til bords, bad stille® 
og spiste. Moren tok av bordet og bar ind nisteldpen 
til kirkefeerden. Faren drog paa sig trgien, moren hef- 
tet sine tgrkler, de tok sine salmebgker, laaste huset 
og gik opover. Saa snart de var kommet op paa den 
dvre vei, mgtte de kirkefarende folk, kjgrende og gaa- 
ende, konfirmanter indimellem, og i ett og andet fglge 
hvithaarete bedsteforeldre som endnu denne ene gang 
maatte avsted. 


Det var en hgstdag uten solskin, som naar veiret 
er ved at slaa over*. Der gik skyer sammen og skiltes 
igjen, somme tider blev der av en stor samling tyve 
mindre, scm jaget bortover med ordre til uveir; men 
nede paa jorden var der endnu stilt, Idvet hang avsjz- 
let og dirret ikke engang®, luften var litt lummer; folk 
bar med sig reiseplag, men brukte dem ikke. En ual- 
mindelig stor skare hadde samlet sig omkring den frit- 
liggende kirke; men konfirmationsungdommen gik 
straks ind i kirken for at bli stillet op® fgr gudstjene- 
sten begyndte. Da var det at skolemesteren i blaa 
kler, frakke og knebukser, hgie stdvler, stivt halsbind 
og pipen stikkende frem av baklommen, kom nedover, 
nikket og lo, slog en paa skulderen, talte et par ord til 
en anden om at svare hgit og tydelig, og kom under alt 
dette’ nedover til fattigblokken hvor @yvind stod og 
svarte paa alle sin ven Hans’s spgrsmaal i anledning av 
reisen. 

“God dag, @yvind, vakker dag,” — han tok ham 
ved trgiekraven som vilde han tale med ham; “h¢gr du, 
tror alt godt om dig. Nu har jeg talt med presten; du 
faar beholde pladsen din; gaa op paa nummer en og 
svar tydelig!” . 

Myvind saa forbauset op paa ham, skolemesteren 
nikket, gutten gik nogen skridt, stod, atter nogen 


220 


skridt, stod; jo visst er det saa, han har talt til presten 
for mig; og gutten gik fort opover. 


“Du skal jo vere nummer en allikevel,” hvisker en 
til ham. 


“Ja,” svarte Dyvind sagte, men visste endnu ikke 
rigtig om han turde. 


Opstillingen var ferdig, presten kommet®, de ringte 
sammen, og folk holdt paa at strdmme ind. Da 
saa Wyvind Marit Heidegaardene staa like foran sig, 
hun saa ogsaa paa ham; men begge var saa bundne av 
stedets hellighet at de turde ikke hilse. Han saa blot 
hun var skinnende vakker og hadde bart haar, mere saa 
han ikke. @yvind, som.i over et halvt aar hadde byg- 
get saa store planer paa at staa like overfor hende, 
glemte, da det kom til stykket®, baade pladsen og 
hende, og at han nogensinde hadde tenkt paa dem. 


Efterat alt var endt, kom slegtninger og kjendin- 
ger for at avlegge sine lykénskninger, dernest kom 
hans kamerater for at ta farvel med ham, da de hadde 
hgrt han skulde reise den neste dag; saa kom mange 
smaa som han hadde aket med i bakkerne, og som han 
hadde hjulpet paa skolen, og det var ikke frit at de 
- putret litt ved avskeden. Sidst kom skolemesteren, tok 
ham og foreldrene taust i haanden og gjorde tegn til 
at gaa; han vilde fdlge. De fire var atter sammen, og 
det skulde nu vere sidste kveld. Paa veien var der 
endnu mange som tok farvel og gnsket ham til lykke’®; 
men ellers taltes de ikke ved indbyrdes f¢r de sat hjemme 
i stuen. 

Skolemesteren prgvde paa at holde dem ved godt 
mot; det var ikke mere end saa at de alle tre grudde 
nu, naar det kom til stykket, for hele to aars fraver, 
da de hittil ikke hadde veret skilt en dag; men ingen 
vilde vere ved det!*. Jo lenger det led, jo mere be- 


221 


klemt blev ®yvind, han vilde gaa ut for at komme litt 
til ro’. 

Det var halvm¢grkt nu, og en forunderlig susning 
i luften; han blev staaende paa stenhellen og saa _ op. 
Da h¢rte han fra bergkanten sit eget navn nzvne, gari- 
ske sagte, det var intet bedrag; ti det gyentokes to 
ganger. Han saa op og skimtet at et kvindfolk sat paa 
huk?? mellem trerne og saa ned. 


“Hvem er det?” spurte han. 

“Jeg hgrer du skal reise,’ sa hun sagte, “saa maatte 
jeg gaa til dig og si farvel, siden du ikke vilde komme 
til mig.” 

“Kjere, er det dig, Marit! Jeg skal komme op til 
dig.” 

“Nei, gjgr ikke det; jeg har ventet saa lenge, og 
da maatte jeg vente endnu lenger; ingen vet hvor jeg 
er, og jeg maa skynde mig hjem.” 

“Det var snildt av dig at du vilde komme,” sa han. 

“Jeg kunde ikke holde ut at du skulde reise slik, 
- Pyvind; vi har kjendt hinanden fra vi var smaa.” 

“Vi har saa.” 

“Og nu har vi ikke talt med hinanden paa et halvt 
“Nei, vi har ikke det.” 

“Vi skiltes ogsaa saa rart den gang.” 

“Ja; — jeg tror jeg maa komme op til dig.” 

“Aa, nei; gjgr ikke det! Men si mig: du er vel 
ikke sint paa mig?” 

“Kjere, hvor kan du tro det?’ 

“Farvel da, @yvind, og tak for det vi har hat sam- 
men!” 

“Nei Marit!” 

“Jo, nu maa jeg gaa; de savner mig.” 

“Marit, Marit!” 


aar 


222 


“Nei jeg tér ikke vere lenger borte, @yvind. Far- 
vel!” 

“Farvel!” 

Siden gik han som i en drgm, og svarte langt borte 
fra naar de talte til ham; de tilskrev det avreisen, som 
ventelig kunde vere**, og denne hadde ogsaa hans hele 
opmerksomhet i det gieblik skolemesteren om _ kvel- 
den tok avsked og gav ham noget i haanden, som han 
siden saa var en femdalerseddel. Men siden, da han 
la sig, tenkte han ikke paa avreisen, men paa de ord 
der var kommet ned fra bergkanten og gik op igjen. 
Som barn fik hun ikke lov til at komme paa bergkanten 
fordi bedstefaren var red hun skulde falde nedfor. 
Kanske kommer hun nedfor allikevel! 

Notes.—1I. = waited breakfast for him. 

2. Wear them, with good health. 

3. said grace in silence. 

4. var ved...., was about to change. 

5. ikke engang, did not....even. 

6. stillet op, put in their. ‘places according to the number each had 
been given. 

7. under alt dette, while doing this; meanwhile. 

8. Presten var kommet. The original has presten....kommen, the 
participle being inflected for agreement in gender. 

9. when it came to the point. 

10. at gnske en til lykke, to congratulate. 
11. at ville vere ved, to admit; let on. 


12. to calm himself. 
13. som ventelig kan vere, as might be expected. 


COMPOSITION. 


1. Qyvind was away for [in] three years. After 
he had been there two years, the school gave him one 
year’s instruction free. 2. During these years he 
wrote many letters home to his parents. 3. The school- 
master read them. He also wrote to the schoolmaster. 
Once he sent him a letter for [to] Marit. 4. He 
wanted to know how she was getting along [how she 
had it]. She answered with a short letter. He was 
to burn it. 5. The next letter from Wyvind was some- 
what (noget) longer. He wanted to know how she 
was getting along “in every way” (i alle maater). 


223 


6. She answered that she ate well, slept well, and went to 
church when there was not too much snow. 7. She 
added in a joking (spgkefuld) way that if he hadn't 
gotten to know what he wanted to know, he would 
have to (saa fik han) write again. 8. He answered 
that he was no longer the boy who sat with tears in 
his eyes watching (og saa paa) her dance. 9g. She 
must have understood what he meant. He ended with 
a last farewell. Soon QMyvind got a letter from the 
schoolmaster. 10. He complained [over] that Marit’s 
tears and sweet words had made him [gotten him] to 
send a letter with hers. 11. @yvinds answer is very 
friendly and full of hope. With this the chapter ends. 


CONVERSATION. 


1. Hvad var det som skulde foregaa den dag som 
vi nu leser om? 

2. Hvad tid paa aaret var det? 

3. Naar skulde konfirmationen ha fundet sted? 

4. Hvordan var veiret? 

5. Hvordan saa skolemesteren ut? 

6. Ved hvilke anledninger har vi fgr hgrt om 
Hans? 

7. Hvad menes der med at skolemesteren nu 
trodde alt godt om Qyvind? 

8. Hvorfor blev Qyvind forbauset? 

9. Hvem kom for at lykgnske QMyvind efterpaa? 

10. Hvad menes der med den sidste setning? 


224 


LESSON LIT. 
VOCABULARY. 


en baat, —er, boat. 

en aare, —r, oar. 

en Ovn, —e(r), Stove; range. 

en st6k, —ke(r), staff; cane. 

en besty’rer, —e, president; 
manager of a school. 

en for’beredelse, —r, prepa- 
ration. 

en attést’, —er, certificate. 

en kraft, krefter, power; 
force. 

indbild’ningskraft [nn-Il], c. 
g., imagination (power of 
aa 

stdv, n. g., dust. 

stans, c. g., stop. 


sigte, sight. 

etsteds [etstés], some place. 

fart, speed. 

at snuble, I, to stumble. 

at tindre, I, to beam; to spar- 
kle. 

at straale, II, to radiate. 

at pakke, I, to pack; at pakke 
ut, to unpack. 

at ro, III, to row. 

at str¢g, III, to strew. 

at skynde [nn] sig, II, to 
hurry. 

at undres — undredes — un- 
dres, to wonder. 


READING. 


Niende kapitel. 


En I¢rdag midsommers rodde Thore Pladsen over 
vandet for at hente sin sgn, som om _ eftermiddagen 
skulde komme fra landbruksskolen, hvor han var fer- 
dig. Moren hadde hat leiekone flere dage i forveien, 
alt var rent og skurt, kammeret var gjort i stand’ for 
lang tid siden, ovn var sat ind, og der skulde Myvind 
bo. Idag bar moren friskt I¢v derind, la rent linned 
tilrette, redte sengen og saa ut alt imellem,? om nogen 
baat skulde ro over vandet. Inde var stor opdekning, 
og altid noget som manglet, eller fluer at jage vek, og - 
i kammeret var stdv, bestandig stdév. Endnu kom in- 
gen baat; hun hvilte sig paa vinduskarmen og saa ut- 
over; da hgrte hun skridt tet ved sig oppi veien og 
vendte hodet; det var skolemesteren, som langsomt 
kom nedover, stgttende sig til en stok; ti hoften var 


225 


daarlig. De kloke gine gik rolig i hodet; han stanste 
og hvilte, nikket til hende: “Endnu ikke kommet?” 

“Nei, jeg venter dem hvert gieblik.” 

“God hgitérke idag.” 

“Men hett at gaa for gammelt folk.” 

Skolemesteren saa smilende paa hende: “Har ungt 
folk veret ute idag?”’ 

“Har saa, men er gaat igjen.” 

“Ja visst, ja; skal vel treffes i kveld etsteds.” 

“Skal vel saa, ja; Thore sier de skal ikke m¢tes i 
hans hus fgr de har de gamles samtykke.” 

“Rigtig, rigtig.” 

Om en stund ropte moren: “Der tror jeg nzsten 
de kommer.” 

Skolemesteren saa lenge bortover. 

“Jo, det er dem;” hun gik fra vinduet, og han gik 
ind. 

Da han hadde hvilt li‘ og drukket, drog de ned til 
sjgen; men baaten pilte fremover mot dem med sterk 
fart; ti baade far og sgn rodde. De roende* hadde 
kastet trgien, det hvitnet under aaren, derfor var baa- 
ten snart side om side med dem. @Myvind vendte hodet 
og saa op, han traf de to ved stgen, hvilte aarene og 
ropte: “God dag, mor, god dag, skolemester!”’ 

“For voksent maal han har faat!” sa moren, hun 
tindret i ansigtet; “aa nei, aa nei, han er like lys,” la 
hun til. . 

Skolemesteren tok stgt* mot baaten, faren la aarene 
ind, Myvind sprang forbi ham og op, gav fgrst moren 
haanden, saa skolemesteren, han lo og lo igjen, og gan- 
ske mot bgnders skik® fortalte han straks i en rivende 
strdm om eksamen, reisen, bestyrerens attest og gode 
tilbud; han spurte om aarsveksten, kjendinger — und- 
tagen en. Faren holdt paa og bar op av baaten, men 
vilde nok® ogsaa hgre, mente’ derfor det kunde staa 


226 


hen, og fulgte med. Og saa bar det opover, Myvind 
lo og fortalte, moren lo med, for hun visste slet ikke 
hvad hun skulde si. Skolemesteren drog sig langsomt 
ved siden og saa klokt paa ham, faren gik zrb¢gdig litt 
lenger borte. Og saadan kom de hjem. Han var glad 
over alt han saa, fgrst over at huset var malt, saa 
over at kvernhuset var utvidet, saa over at blyvindu- 
erne var uttat i stuen og kammeret, hvitt glas kommet 
i stedet for grdnt, og vinduskarmen stérre. Da han 
kom ind, var alting saa forunderlig smaat, som han 
slet ikke hadde husket det, men saa muntert. Klokken 
kakket som en fet hgne, stolene var utskaarne®, nzsten 
som de vilde snakke, hver kop paa det dekkede bord 
kjendte han, gruen smilte saa hvitkalket velkommen; 
Idv stod og duftet langs veggene, ener® laa strgdd paa 
gulvet og talte om hgitid. De satte sig ned for at 
spise; men der blev dog ikke stort spist, ti han snakket 
uten ophgr. De betragtet ham nu hver enkelt med 
mere ro, opdaget forskjel og likhet, saa paa det som 
var aldeles nyt ved ham, like til de blaa kleedeskler han 
gik i. Engang han hadde fortalt en lang historie om 
en av sine kamerater og endelig sluttet saa der blev 
en liten stans, sier faren: 

“Jeg forstaar nesten ikke et ord av hvad du sier, 
gut, du taler saa overhendig fort.” 

De slog i en latter allesammen, og @yvind ikke 
mindst; han visste meget godt det var sandt, men det 
var ham ikke mulig at tale langsommere. Alt det nye 
han paa sin store utferd hadde set og lert, hadde saa- 
ledes grepet hans indbildningskraft og opfatning, og 
saaledes jaget ham ut av vante forhold at krzfterne, 
der lenge hadde hvilt, var som opskremte, og hodet 
kom i uavladelig arbeide. Endvidere la de merke til at 
han hadde for vane’? hist og her rent vilkaarlig at ta 
to, tre ord op igjen, atter og atter op igjen av lutter 


227 


travelhet; det var som han snublet over sig selv. Som- 
me tider faldt det latterlig, men saa lo han, og glemt 
var det. Skolemesteren og faren sat og speidet om 
noget av omtanken var gaat bort; men det lot ikke 
saal?: han husket alt, var selv den som mindte om at 
de burde losse baaten, pakket straks ut sit tdi og hengte 
op, viste frem sine bgker, sit ur, alt det nye, og det 
var vel bevaret, sa moren. I sit lille verelse var han 
overmaate glad; han vilde vere hjemme for det f¢rste, 
sa han, hjelpe til med hgionnen, og lese. Hvor han 
siden skulde hen, visste han ikke; men det var ham ak- 
kurat det samme. Han hadde faat en raskhet og kraft 
i tenkningen som forfrisket, og en livlighet i at ut- 
trykke sin fglelse, som gjgr den saa godt der hele 
aaret igjennem blot legger an paa’? at holde tilbake. 
Skolemesteren blev 10 aar yngre. 

“Nu er vi kommet saa langt med ham,” sa han 
straalende, da han reiste sig for at gaa. 

Da moren var kommet ind fra det sedvanlige fglge 
til stenhellen, bad hun @yvind ut i kammeret. “Der er 
en som venter paa dig kl. 9,” hvisket hun. 

“Hvor ?” 

“Oppaa berget.” 

Did en —1. at gjgre istand, to put in order; to fix up. 

2. alt imellem, every now and then; meanwhile. 

. roende, the ones rowing; the oarsmen. 

165 braced against....; drew in the boat. 

The peasants are usually quiet and reserved. 

. Observe the force of nok. 

= remarked that it could be put off till later. 

. utskaarne, perf. part. plural, of at skjzre ut, to carve. The artistic 
wood-carving of the Norse peasants has won renown. 

9. ener (sing., ene), juniper. Refers to the custom of strewing 
juniper twigs on the newly washed floors before festive occasions like 
Christmas,. Easter, etc. 

10. at ha for vane, to be in the habit of. 


11. this did not seem to be the case; it didn’t seem like it. 
12. at legge an paa, to endeavor to; to strive to. 


COMPOSITION. 


1. She was waiting for [on] some one. She stood 
looking out through the window. 2. From there one 


228 


could see far out on the water. The boat must soon be 
in sight (sigte) she thought. 3. I wonder if he has 
changed much in these three years he has been away? 
4. While she stood thinking about this, she heard 
some one come walking. 5. She turned to see who it 
was. It was the schoolmaster. 6. Soon a boat came 
into view (til syne). It came toward land with great 
speed. 7. There were two rowing [who rowed]; 
both were in their shirtsleeves. 8. “There they come,” 
cried the mother. She hurried from the window and 
started for (la ivei mot) the shore. 9. Everything 
seemed smaller now than it did before. He had been 
sure he remembered how everything looked. 10. He 
found it all interesting. 


CONVERSATION. 


1. Hvilke forberedelser var der blit gjort for Dy- 
vinds hjemkomst ? 

2. Fortel hvor han hadde veret, og om hvordan 
det var gaat ham. 

3. Hvad menes der med at “ungt folk” hadde ve- 
ret ute? 

4. Hvad var det gamle ved Myvind? 

5. Hvad var det nye ved ham? 


LESSON LIIT. 


VOCABULARY. 
et ekorn, —, squirrel. et stévnemgte, —r, tryst. 
en hund [nn], —e(r), dog. at mgte — mg¢gtte — m¢tt, to 
en opda’gelse, —r, discov- meet; at mgtes; to meet 
ery. each other. 
en beskri’velse, —r, descrip- at passe, I, to watch; at 
tion. passe op, to keep an eye 
et gielok [—l4k], —, eyelid. on, to keep watch of. 


et mgte, —r, meeting. at nynne, I, to hum, 


—- 


—— = «= 


229 


at knurre, I, to snarl, growl. 

at gjg, III, to bark. 

at rgre, II, to stir. 

at Igse, II, to loosen. 

at begri’pe — begrep — be- 
grepet, to understand; to 
comprehend. 

at kjende igjen, to recognize. 

at frelse, II, to save. 


at klyve — kilgv — kl¢vet, 
to climb. 

Stgi, c. g., noise. 

pynt, c. g., finery; ornament 
(see note 5). 

troskyldig —, —e, unsuspect- 
ing. 

gal, r, crazy; frantic. 

rasende, furious. 


READING. 


QMyvind saa paa klokken, og den gik til 9. Inde 
kunde han ikke vente, men gik ut, kldv op over berget, 
stanste deroppe og saa. Hustaket laa tet opunder; 
buskene paa taket var blit store, alt ungtrze omkring 
hvor han stod, var ogsaa vokset, og han kjendte hvert 
ett. Han saa nedover veien, som gik langs berget og 
hadde skogen paa den andre siden. Veien laa graa og 
alvorlig, men skogen stod med alt slags Igv; trerne 
var hgie og bent voksne, inde i den lille bugt laa et far- 
tgi for slappe seil*; det var lastet med planker og ventet 
vind. Han saa ut over vandet, som hadde baaret ham 
frem og tilbake; det laa stille og blankt, nogen sj¢- 
fugle flgi over, men uten skrik; ti det var sent. Faren 
kom gaaende fra kvernen, stanste paa stenhellen, saa 
utover likesom sdnnen, gik derefter ned mot vandet for 
at forsyne? baaten mot natten. Moren kom ut paa den 
ene side av huset; ti hun kom fra kjgkkenet; hun saa 
op mot berget idet hun gik over tunet med noget til 
hgnsene, saa atter op og nynnet. Han satte sig ned 
for at vente; smaaskogen vokste tet saa han _ ikke 
kunde se langt indover, men han lyttet til den mindste 
stdi. Lange var det blot fugl* der flgi op og narret 
ham, snart igjen et ekorn som hoppet over i et andet 
tre. Men endelig knaker det lenger borte, stanser litt, 
knaker igjen; han reiser sig, hjertet banker og blodet 


230 


sprgiter* ham til hodet; da bryter det i buskene tet ved 
ham; men det er en stor, lodden hund, som kommer og 
ser ham, stanser da paa tre ben og rgrer sig ikke. Det 
var hunden paa Mvre-Heidegaardene, og tet bak den 
knaker det igjen, hunden vender hodet og ‘logrer; nu 
kommer Marit. 

En busk holdt kjolen, hun vendte sig for at Igse, 
og saadan stod hun da han fgrst saa hende. Hun 
hadde bart, oprullet haar, saadan som jenterne pleide at 
gaa i hverdagslaget, hun hadde en sterk, rutet livkjole 
uten zrmer, intet om halsen uten den nedfaldende lin- 
nedkrave; hun hadde stjaalet sig like fra markarbeidet 
og hadde ingen pynt turdet gjdre’. Nu saa hun op paa 
skakke og smilte; det lyste i de hvite tender og under 
de halvlukkede gielok; hun stod saadan litt og pillet; 
men saa kom hun og blev mere og mere rgd for hvert 
skridt. Han gik hende til mgte, tok hendes haand mel- 
lem begge sine. Hun saa dypt ned, og saadan stod de. 


“Tak for alle dine brev,’’ var det fgrste han sa, 
og da hun nu saa op litet grand og lo, fglte han at hun 
var det mest skjelmske trold* han kunde mé@te i en 
skog; men han var fangen, og hun var det nok ikke 
mindre. 

“Hvor stor du er blit!”’ sa hun, og mente noget 
ganske andet. Hun saa mere og mere paa ham, lo 
mere og mere, han lo ogsaa; men de sa ingen ting. 
Hunden hadde sat sig paa skrenten og saa ned paa 
gaarden; Thore bemerket dette hundehode nede fra 
vandet, og kunde for sit liv ikke begripe hvad det var 
som viste sig oppaa berget. 

Men de to hadde nu sluppet hinanden og begyndte 


saa smaat at tale. Og da han fgrst hadde begyndt, blev 
han snart saa kringmelt at hun maatte le ham ut. 


“Ja, ser du, det er naar jeg er glad, rigtig glad, ser 


231 


du; og da det blev godt imellem os to, da var det som 
der sprang op en laas inden i mig, sprang op, ser du.” 

Hun lo. Siden sa hun: “Alle de brev du sendte 
mig, kan jeg nzsten utenad.” 


“End jeg dine da! Men du skrev bestandig saa 
kort.” 

“Fordi du bestandig vilde ha det saa langt.” 

“Men det er sandt; aldrig har du sagt mig hvor- 
ledes du blev kvit Jon Hatlen!’ 

“Jeg lo.” 

“Hvorledes ?” 

“Lo; vet du ikke hvad det er at le?” 

“Jo, le kan jeg!” 

“Faa se!” 

“Har du h¢grt slikt! jeg maa da ha noget at le ad.” 

“Det behgver ikke jeg naar jeg er glad.” 

“Er du glad nu, Marit?” 

“Ler jeg nu da?” 

“Ja, det gjgr du!’ han tok begge hendes hender og 
slog dem sammen, klask i klask, mens han saa paa 
hende. 

Her begyndte hunden at knurre, siden reiste® den 
haar og satte 1 at gjg bent ned, den blev sintere og sin- 
tere, tilsidst ganske rasende. Marit sprang forskrzek- 
ket tilbake, men Qyvind frem og saa ned. Det var 
hans far den gjdédde paa; han stod tet under berget 
med begge hender 1 lommen og saa op paa hunden. 

“Er du der, du ogsaa? Hvad er det for en gal 
hund du har deroppe?” 

“Det er en hund fra Heidegaardene,” svarte Qyvind 
noget forlegen. 

“Hvordan pokker er den kommet derop?”’ 

Men moren hadde set ut fra kjgkkenet ; ti hun hadde 
hgrt den skrakkelige st¢i, og hun forstod alt, lo og 


232 


sa: “Den hunden farer her hver dag, saa det er ikke 
noget underlig.” 

“Det er da ogsaa en glubsk hund.” 

“Den blir bedre naar en klapper den,” mente Qy- 
vind og gjorde saa; hunden taug, men knurret. Faren 
gik troskyldig ned, og de to var frelste for opdagelse. 

“Det var nu den gang,’ sa Marit da de atter 
m¢ttes. k 

“Blir det verre siden, mener du?” 

“Jeg kjender en, jeg, som vil passe os op.” 

“Din bedstefar?” 

“Netop.” 

“Men han skal ikke gjgre os noget.” 

“Aldrig det slag.’”® 

“Og det lover du?” 

“Ja, det lover jeg, Myvind.” 

“Nu maa jeg gaa, Wyvind.” 

“Jeg skal fglge dig, jeg.” 

“Men ikke ut av skogen; da kan bedstefar se dig.” 

“Nei, ikke ut av skogen. Kjezre, ldper du?”’ 

“Vi kan da ikke gaa side om side her.” 

“Men sligt er da ikke fdlgeskap!”’ 

“Ta mig da!” — Hun lgp, han efter, og hun hang 
snart fast saa han tok hende. — “Har jeg nu tat dig 
for bestandig, Marit?” han hadde haanden om hen- 
des liv. — “Jeg tror det,” sa hun sagte og lo, men var 
baade rdd og alvorlig. Nei, nu maa det ske, tenkte 
han, og han tok og vilde kysse hende; men hun bd¢ide 
hodet ned under hans arm, lo og I¢p. Hun stanste dog 
borte ved de sidste trzer; “naar skal vi saa m¢gtes igjen?” 
hvisket hun. 

“Tmorgen, imorgen!” hvisket han tilbake. 

“Ja, imorgen! — Farvel!” hun I¢p. 

“Marit!” og hun stanste. “Du, det var rart at vi 
mgttes oppe paa berget.” | 


233 


“Ja, det var saa,” hun Igp igjen. 

Han saa lenge efter hende, hunden for foran og 
gjddde, hun efter og hysset. Han vendte sig, tok huen 
og kastet den ende op, tok den igjen og kastet; “nu 
tror jeg nok jeg begynder at bli glad, jeg,” sa gutten 
og sang hjemover. 

Notes.—1. laa for slappe seil, lay with slack sails. 

2. at forsyne, to provide; here, to fasten, or to take the boat under 
cover. 

3. fugl, concrete nouns used in indefinite form, have the force of 
collective nouns. 

e would say rushed, or surged. (strgmmet). 

Sat sjgre pynt, to dress up; to fix up. 

6. In Norse folk-lore, the sylvan elfs would bewitch the lonesome 
eee and take him away. This is the allusion in the words trold, 
angen. 

7. faa se = la mig faa se. 


8. reiste haar, i. e., the dog’s hair bristled. 
9. Not in the least, 


COMPOSITION. 


1. What time is it? Can you tell me what time 
it is? It is past eight. It is a quarter of nine. 2. He 
recognized every bush and tree. The smalier ones had 
become much larger than when he left. 3. But the 
older ones stood straight and proud as they used to do. 
4. It was late. Below, the water lay without the 
least ripple. 5. A few boats were gliding to and 
fro, and a large ship lay waiting for wind. 6. Thore 
had been down to the shore [sea] to see to the boat. 
When he came back he noticed a dog on the edge of 
the cliff [upon the cliff-edge]. 7. He stood a long 
time looking up. He could not imagine what that 
meant [should mean]. 8. Have you learned it by 
heart? Let me see if you can read them from mem- 
ory. 9. This was Dyvind’s first evening at home. He 
had been gone a long time. 10. Much had been [was 
become] changed since he left. But it was himself 
who had changed the most, 


234 


CONVERSATION. 


1. Hvad skulde Qyvind paa berget? 

2. Hvor har vi fgr hgrt om at hustaket laa tet 
opunder berget? 

3. Hvordan saa Pladsen ut derfra hvor @Myvind 
stod og saa utover? 

4. Hvor har vi fgr hat en beskrivelse av Pladsen? 

5. Hvilken tid av aaret var det da, og hvilken 
er det nu? 

6. Hvordan saa Marit ut den kveld hun métte 
Qyvind paa berget? 

7. Naar hadde de fdér m¢gttes paa berget? 

8. Hvad mente hun da hun sa han var blit stor? 

9. Hvem er det som vil komme til at passe dem 


op? 


10. Hvorfor fik ikke @yvind og Marit treffes hjemme 


hos hans forzldre? 


LESSON LIV. 
VOCABULARY. 


et erende [nn], —r, errand. 

et las [lass], —, load; bur- 
den. 

et hop, —, jump; leap. 

en mark, —er, meadow; 
ground. 

en séd’del, sed‘ler, note. 

en trille, —r, trill. 

hgi, n. g., hay. 

en hgisaate, —r, hay-cock; 
small pile of hay. 

laave, c. g., hay-mow. 

at lgpe — Ilgp — I¢gpet, to 
run. 

at rake, II, to rake. 


at springe — sprang — sprun- 
get, to run. 

at bgrste, I, to brush. 

at tgrre, I, to dry; to wipe. 

at trille, I, to trill; to roll. 

at bestille, II, to do. 

ubelei’lig, —, —e, inoppor- 
tune(ly). 

pudsig [ds=ss], —, —e, com- 
ical. 

trodsig [ds=—ss], —, —e, stub- 
born. 

hidsig ,[ds—ss], —, —e, quick- 
tempered. 


235 


READING. 


Tiende kapitel. 


En eftermiddag ut paa sommeren, da moren og en 
pike rakte hgi sammen, faren og @Myvind bar ind, kom 
en liten barfotet og barhodet gut hoppende nedover 
bakkerne og bortover marken til @yvind, som han gav 
en seddel. 

“Du Igper godt, du!” sa QMyvind. 

“Jeg har betaling for det,’ svarte gutten. 

Paa spgrsmaal om han skulde ha svar, lgd det nei, 
og han tok veien hjem igjen over berget; ti der kom 
nogen efter ham oppi veien, sa han. @yvind aapnet 
brydsomt seddelen; ti den var fgrst lagt sammen i en 
strimmel, derneest var den knyttet, saa forseglet og til- 
lakket, og i sedlen stod: 

“Nu er han paa marsen?; men det gaar langsomt. 
Spring paa skogen og gjem dig! 

Den du vet.” 

‘Nei om jeg gjgr,’’* tenkte Q@yvind og saa trodsig 
opover bakkerne. Det varte heller ikke lenge fgr en 
gammel mand viste sig gverst i bakkerne, hvilte, gik 
litt, hvilte igjen; baade Thore og konen stanste for at 
se paa. Men Thore smilte snart, konen derimot skiftet 
farve. 

“Kjender du ham?” 

“Ja, her er just ikke let at ta feil.” 

Far og sén begyndte paa ny at bere hgi; men den 
sidste passet det saa at de altid fulgtes. Den gamle 
oppi bakken kom langsomt nzrmere likesom et tungt 
vestenveir. Han var meget hgi og noget fgrlig; han 
hadde onde ben, og gik fot for fot med svzr holdning* 
og stav. Han kom snart saa ner at de kunde se ham 
ngie; han stanste, tok huen av hodet og t¢rret svetten 
med et térkle. Han var ganske skaldet langt bak- 


236 


over; han hadde et rundt, sammenfoldet ansigt, smaa 
gnistrende, plirende gine, buskete bryn, og alle tender 
imunden. Naar han talte, var det med en.skarp, gnel- 
drende stemme, der hoppet som over grus og sten; 
men paa et og andet “r’ hvilte den med stort velbe- 
hag, trillet saa henover det 1 flere alens lengde og 
gjorde i det samme et veldig hop i tonen. Han hadde 
i yngre dage veret bekjendt for en munter, men hidsig 
mand; paa sine gamle® var han ved mange slags mot- 
gang blit ilter og mistenkelig. 

Thore og sgnnen gjorde mange vendereiser f¢r 
Ole kunde vinde frem; de forstod begge at han ikke 
kom for det godes skyld, derfor var det saa meget pud- 
sigere at han aldrig naadde®. De maatte begge gaa der 
meget alvorlige og tale ganske sagte; men da dette 
aldrig tok ende, blev det Igierlig. Blot et halvt ord 
som treffer, kan under saadanne omstendigheter tande 
latter, og allerhelst naar der er fare forbundet med at 
le. Da han tilsidst var nogen favner borte, men som 
aldrig tok ende, sa @yvind ganske tgrt og sagte: “Han 
maa fgre tungt lass, den mand,’ — og mere skulde der 
ikke til’. 

“Jeg mener du er ikke klok,” hvisket faren, skjgnt 
han nok selv lo. ; 

“Hm, hm!” kremtet Ole oppi_ bakken. 

“Han lager® halsen til,” hvisket Thore. @yvind 
faldt paa knz foran hgisaaten, stak hodet ind i hgiet og 
lo. Faren bgide sig ogsaa ned. “La os gaa ind paa 
laaven,” hvisket han, tok et fang hgi og travet i vei’; 
QMyvind tok en liten dusk, sprang: efter, kroket av latter, 
og slap sig fgrst ned indpaa laaven. Faren var en al- 
vorlig mand; men fik nogen ham ind paa latteren, smaa- 
klukket det fgrst i ham, derpaa blev det altid lenger, 
men avbrutte triller, indtil de flgt sammen i en eneste 
lang ulyd, hvorefter der kom bglge paa bglge med altid 


237 


lengere sug*®. Nu var han kommet i vei, sénnen laa 
paa gulvet, faren stod over, og begge lo saa det brakte. 
De hadde sig en gang imellem slikt lattertak; men 
“dette kom ubeleilig,” sa faren. Tilsidst visste de ikke 
hvorledes dette skulde gaa; ti den gamle maatte jo 
vere kommet tilgaards. ° 

“Jeg vil ikke ut,’ sa faren; “jeg har ingenting med 
ham at bestille.” 

“Ja, saa gaar heller ikke jeg,’ svarte Qyvind. 

“Hm-hm,” Idd det like utenfor laaveveggen. Faren 
truet til gutten: “Vil du bare ut med dig!” 

“Ja, gaa du i¢rst!” 

“Nei, vil du bare pakke dig!” 

“Ja, gaa fdrst!” — og de bgrstet av hinanden og 
gik meget alvorlige frem. 

Da de kom nedenfor kloppen, saa de Ole staa vendt 
mot kjgkkendgren som om han betenkte sig; han 
holdt huen i den haand hvormed han holdt staven, og 
térret med et térkle svetten av det skaldete hode, 
men rusket ogsaa op i bustene bak gret og 1 nakken 
saa de stak ut som pigger. 

Dyvind holdt sig bak faren; denne maatte derfor 
staa stille, og for at gjgre en ende paa det sa han uhyre 
alvorlig: “Er saa gammelt folk ute og gaar?” 

Ole vendte sig, saa kvast paa ham og satte huen til- 
rette fgr han svarte: “Ja, det lzg’s til’?.” 

“Du kan vere treet, vil du ikke gaa ind?” 

“Aa, jeg kan hvile her jeg staar; jeg har ikke 
langt erende.” 


bs venta Igd, sounded, = there was answered. 
mars = marsj, marc 
3 i. e., I'll do no such ‘thing. 
4. sver holdning, erect carriage (sver, great, ponderous). 
5. Supply dager. 
6. Supply frem. 
7. more was not needed, 
8. at lage til, to prepare. 
9. trave ivei, legge ivei: ivei in these idioms is equivalent to off, 
10. sug, gasp. 
1]. at pakke (reflexive), to be off; to get away. 


238 


12. leg’s til = legges til; passive of at legge til, to add. The idea 
is: things come to pass so one must (in his case, take this long walk). 


13. See § 77, d 


COMPOSITION. 


Write in your own words a summary of the story 


in lessons 36 and 37. 


CONVERSATION. 


1. Hvad leste vi om i sidste time? 
2. Hvad tid paa aaret finder det sted som vi idag 


lesser om? 

3. Hvad var det folket paa Pladsen holdt paa 
med? 

4. Hvad stod der i seddelen? 

5. Hvorfor sprang ikke @yvind paa skogen? 

6. Hvordan saa bedstefaren ut? 

7. Vet vi noget om hvad motgang han har hat? 

8. Hvad er det han vil? 


LESSON LV. 
VOCABULARY. 


en stav, —e(r), cane. 

en ei‘endém, —me, property. 

en hindring, —er, hindrance; 
obstacle. 

beta’ling, c. g., pay; recom- 
pense. 

verdighet, c. g., dignity. 

vagt, c. g., watch; guard. 

harme, c. g., anger. 

skyld [ll], c. g., fault; blame. 

at beskyl’de [11], II, to blame; 
to accuse. 

at op’drage, to bring up. 


at nytte, I, to be of use 
(transitive: to make use of). 

at sgrge for, I, to take care 
of; to provide for. 

at hindre, I, to hinder. 

at gifte sig, I, to marry. 

at slutte, I, to quit. 

at sdke, II, to seek. 

at leve’re, II, to deliver; to 
hand over. 

at bevi’se, II, to show; to 
prove. 

at sope, II, to sweep. 


239 


tryg, —t, —ge, safe. skikkelig [sj-], —, —e, de- 

gift, —, —e, married. cent; respectable. 

uviss, r, uncertain. alde’les, entirely. 

lovlig [4], —, —e, lawful. natur’ligvis, of course. 
READING. 


Der var en som gl¢ttet paa kjgkkendgren; imellem 
hende i kjgkkendgren og Thore stod gamle Ole med 
hueskjermen nedover ginene; ti huen var for stor nu 
siden haaret var gaat bort. For at kunne se heldet han 
hodet dygtig bakover, staven holdt han i hgire haand, 
og den venstre holdt han spzndt i siden* naar han ikke 
gestikulerte; men det gjorde han aldrig sterkere end 
ved at sende den halvt ut fra sig og holde den stille 
der som en vagt om sin verdighet. 

“Er det sén din som staar bak dig?” begyndte han 
med rask stemme. 

“De sier saa.” 

“®yvind heter han, ikke saa?” 

“Jo, de kalder ham Q®yvind.” 

“Han har veret paa en av disse akerskolerne? der 
syd paa?” 

“Det var noget slikt, ja.” 

“Nei, jenten min, hun datterdatter min, Marit ja, 
hun er blit gal paa det sidste.” 

“Det var ‘leit®.? 

“Hun vil ikke gifte sig.” 

“Nu da?” 

“Hun vil ingen ha av alle de gaardgutter som byr 
sig til*.” 

“Ja saa!’ 

“Men det skal vere hans skyld, hans som staar 


240 


“Han skal ha gjort hende hodetullen®; ja, han der, 
sén din, Wyvind.” 

“Det var som pokker.” 

“Ser du, jeg liker ikke at nogen tar hestene mine 
naar jeg slipper dem tilfjelds, liker heller ikke at no- 
gen tar dgtrene mine naar jeg slipper dem til dans, liker 
det slet ikke.” 

“Nei, det forstaar sig.” 

“Jeg kan ikke gaa efter; jeg er gammel, jeg kan 
ikke passe paa.” 

“Nei-nei; nei-nei 

“Ja, ser du, jeg vil holde skik og orden*; der skal 
stabben staa, og der skal dksen ligge, og der kniven, og 
der skal de sope, og der skal de kaste ut, ikke utenfor. 
dgren, men der i kroken, der netop, ja, og ikke noget 
andet sted. Altsaa, naar jeg sier til hende: ikke ham, 
men ham! saa skal det vere ham — og ikke ham!” 

“Naturligvis.” 

“Men slik er det ikke; i tre aar har hun sagt nei, 
og itre aar har det ikke veret godt imellem os. Dette 
er ondt; og det er ham som er grunden; saa vil jeg 
si ham saa du hgrer det, du som far er, at det nytter 
ham ikke; han faar slutte.” 

an Ja ; 

Ole saa en stund paa Thore, da sa han: “Du svarer 
saa kort!” 

“Den pglse er ikke lenger’.” 

Her maatte Qyvind le, skjgnt hans sind ikke var 
til det. Men hos freidige mennesker staar frygten altid 
paa grensen av latter, og nu fik han heldning til det 
sidste. 

“Hvad ler du ad?” spurte Ole kort og skarpt. 

a Fg 

“Ler.du ad mig?” 

“Be Gud bevare mig!’ men hans eget svar gav 


1”? 


———— - - ” 


241 


ham latterlyst. Dette saa Ole og blev aldeles rasende. 
Baade Thore og QWyvind vilde bgte av® med alvorlig 
ansigt og bén om at gaa ind; men det var tre aars har- 
me som sgkte luft, og derfor var den ikke til at stanse. 

“Du maa ikke tenke at gjgre nar av mig,’ be- 
gyndte han; “jeg gaar i lovlig erende, jeg sgrger for 
mit barnebarns lykke saaledes som jeg forstaar den, og 
hvalpungers latter hindrer mig ikke. En _ opdrar 
ikke jenter for at kaste dem ned i den f¢grste husmands- 
plads som vil lukke op, og man styrer ikke hus i firti 
aar for at levere altsammen til den fgrste som narrer 
jenten. Datter min gik og skapte sig® saa lenge til 
hun fik gifte sig med en fark, og han drak dem over- 
ende’® begge to, og jeg maatte ta barnet og betale mo- 
roen; men, dyre dgd** om det skal gaa datterdatter min 
paa samme maate, nu vet du det ! — Jeg skal si dig, 
at saa sandt jeg er Ole Nordistuen paa Heidegaardene, 
skal presten fgr lyse** til bryllups for huldrefoiket oppe 
i Nordalsskogen end han skal slippe slike navn ned 
fra prekestolen som Marits og dit, din julebukk**! — 
Skal du kanske gaa og skremme skikkelige friere fra 
gaarden, du? Ja, prdv paa at komme, saa skal du 
faa slik en reise nedover bakkerne at skoene skal staa 
bak efter dig som en rgk. Din fliremikkel’*! Du tror 
kanske jeg ikke vet hvad du tenker paa, baade du og 
hun? Jo, I tenker at gamle Ole Nordistuen skal vende 
nzsen i veiret bortpaa kirkegaarden, og saa vil I trippe 
frem til alteret. Nei, nu har jeg levd 66 aar, — og 
jeg skal bevise dig, jeg, gut, at jeg skal leve saa I skal 


faa bleksot av det begge to! Jeg skal gi dig det til*®, 


jeg, at du skal faa iegge dig omkring veggene som 
nysne og endda ikke se hendes fotsaaler; for jeg sen- 
der hende ut av bygden, jeg sender hende dit hun er 
tryg, saa kan du flakse om her som en latterskrike og 
gifte dig med regn og nordenvind. Og saa taler jeg 


242 


ikke mere til dig; men nu vet du som far er, min 
mening, og vil du hans vel som det her gjelder, 
da maa du faa ham til at bgie elven dit den kan Igpe; 
over min eiendom er det forbudt.” — Han vendte sig 
med smaa, forte*® skridt, idet han I¢ftet h¢ire fot litt 
sterkere end venstre og smaaskjendte for sig selv. 


Notes.—1. akimbo. 
2. akerskolerne instead of agronomskolerne. 


3. leit, = too bad. The meaning of this word (lei) varies with 
different idioms. Jeg er lei det, ....tired of it. Han er saa lei, He is 
so mean. 


4. at by sig til, to volunteer. 

5. hode + tullen (loony, to be out of one’s right mind). Han skal 
(§66, c) o. s. v., = They say he has turned her head. 

6. skik [sjik] og orden, = system in things. 

7. Evidently a current saying, = that is all there is to it. 

8. at bgte av, to make amends so as to ward off the outburst of 
anger. 

9. skapte sig, acted up. 

10. = drank them both to ruin. 

11. dyre dgd, dear (costly) death, used as an oath. 

12. at lyse til bryllups refers to the custom of announcing weddings 
from the pulpit at the close of services preceding the day of the 
ceremony. 

_ 13. julebuk (Christmas-goat). From the custom of making Christmas 
visits dressed up like clowns. 

14. flire, to snicker, Mikkel, popular name for fox. te 

15. til, in addition; besides. Notice throughout the repetition of 
personal pronouns. 

6. adv. used as adj. 


COMPOSITION. 
Write a summary of the story in lessons 38 and 39. 


CONVERSATION. 


1. Beskriv Ole saadan som han stod der og talte. 

2. Hvad var det han beskyldte @yvind for? 

3. Hvad var det ®yvind lo ad? 

4. Hvad faar vi vite om Oles motgang? 

5. Paa hvilken maate vilde han holde ®yvind og 
Marit fra hinanden? 


243 
LESSON LVI. 


VOCABULARY. 

et opgjgr, —, settlement. at true, I, to threaten. 
en tunge, —r, tongue. at klinge — klang — klinget, 
en harpe, —r, harp. to ring (the ring of a bell). 
en sang, —e, song. aldrig, never. 
spgk, c. g., joke; jest. at tigge, I, to beg. 
et var’sel, —ler, warning; at svinge — svang — svun- 

omen. get (or I), to swing. 
skrek, c. g., fear; scare. at bryte — brgt — brutt, to 
glans, c. g., lustre. break. 
at blande [nn], I, to mix. » at avstaa (av-+staa), to de- 
at tone, I or II, to sound. sist. 
at juble, I, to exult; to ex- 

press joy. 

READING. 


Der var faldt fuldkommen alvor over de tilbake- 
staaende, et ondt varsel hadde blandet sig i deres sp¢k 
og latter, og huset stod et gieblik tomt som efter en 
skrek. Moren, som fra kjgkkendgren hadde hgrt alt, 
saa bekymret paa Qyvind, nesten til taarer’, og hun 
vilde ikke gjgre det tyngre for ham ved at si et eneste 
ord. Da de alle stiltiende? var gaat ind, satte faren sig 
ved vinduet og saa ut efter Ole med meget alvor over 
sit aasyn*. WQyvinds gie hang ved hans mindste mine- 
spil*; ti i hans fgrste ord maatte jo nzsten de to unges 
fremtid ligge. Satte Thore sit nei sammen med Oles, 
stod det neppe til at komme forbi®. Tanken lgp skraemt 
fra hindring til hindring; han saa et gieblik bare fattig- 
dom, motvilje, misforstaaelse og kranket czresfglelse, 
og enhver stgtte han vilde ta til, gled under tanken. 
Det forgkte hans uro at moren stod med haanden paa 
kjgékkend¢grsklinken, uviss om hun hadde mot til at 
vere inde og vente opgjgr, og at hun tilsidst ganske 
tapte motet og listet sig ut. @yvind saa ufravendt paa 


244 


faren, som aldrig vilde dra blikket ind; sgnnen turde 
heller ikke tale, ti den anden maatte jo faa tenke fuldt 
ut. Men netop i samme stund hadde sjzlen Igpet sin 
angstens bane® helt ut og tok holdning igjen; “ingen 
uten Gud kan dog til syvende og sidst? skille os,” 
tenkte han ved sig sely og saa paa farens rynkede 
bryn; — nu kom der snart noget. Thore drog et langt 
suk, reiste sig, saa indover og traf sénnens blik. Han 
stanste og saa lenge paa ham. 

“Min vilje var® det at du opgav hende; ti man skal 
nédig tigge eller true sig frem. Vil du ikke aystaa 
derfra, saa tér® du ved leilighet si mig til, og kanske 
jeg saa kan hjelpe dig.” — Han gik til sit arbeide, og 
ségnnen fulgte. 

Men om kvelden hadde QMyvind sin plan ferdig; 
han vilde séke om at bli amtsagronom og be bestyreren 
og skolemesteren hjzlpe sig. “Holder hun saa ut, skal 
jeg med Guds hjelp vinde hende gjennem mit arbeide.” 

Han ventet forgjzves paa Marit den kveld; men 
han sang, mens han gik der, den sang han holdt mest 
av. 

L¢ft dit hode, du raske gut! 

Om et haap eller to blev brutt, 
blinker et nyt i dit die, 

straks det faar glans av det h¢ie!” 


L¢ft dit hode og se dig om! 
Noget er der som roper: kom! — 
noget med tusende tunger, 

som om freidighet sjunger.” 


L¢ft dit hode; ti i dig selv 
blaaner” ogsaa et utstrakt hvelv™ 
hvor der med harper klinger, 
jubler, toner og svinger! 


Lgft dit hode og sjung det ud:* 
Aldrig kuer du vaarens skud; 


245 2 


hvor der er gjerende krefter, 
skyter det aaret efter. 


Lgft dit hode, og ia din daap 
av det hgie, straalende haap 
som over verden hvzlver 

og i hver livsgnist skjzlver! 


Notes.—1. i. e., worried nearly to tears. 

2. stiltiende, pres. part. of at tie stille. 

3. aasyn, ansigt. 

4. mine, facial expression, + spil, play. 

5. i. e., the refusal of both Ole and Pais father would form an obstacle 
which could hardly be overcome. 

6. angstens bane, (the) course of anxiety. 

7. til syvende og sidst, ultimately; when it comes to tle utmost, to a 
final issue. 

8. imperfect used for present, to make it less direct. 

. tér....si mig til, may let me know. ved leilighet, at (your) con- 

venience; here, when time comes. 

10 


. av det hgie, = = from on high. 
11. sjunger = synger. 
12. at blaane, verb formed from adj. blaa; — to become blue. 
13. ay ra hvelv, expanded dome. 
14. ud (= ut) an older spelling to rhyme with skud (budding leaves, 


stems, wacky 3; 


COMPOSITION. 


Write a summary of the story in lessons 40 to 42. 


CONVERSATION. 


1. Hvad betyr ordet tilbakestaaende? 

2. Hvorfor var der faldt alvor over dem? 

3. Hvorfor var det saa vigtig for @yvind hvad 
hans far vilde si? 

4. Hvad var Thores mening? 

5. Paa hvilken maate kan faren hjelpe ham? 


LESSON LVII. 


VOCABULARY. 
en vold [voll], —e, sward; et foredrag, —, lecture; at 
lawn. holde —, to deliver —. 
en slétte, —r, plain; meadow. en forbe’dring, —er, improve- 
et tak, —, hold. = ment. 


en hensigt, —er, purpose. et ve’sen, —er, being. 


246 


at vise, II, to show (— sig, at rinde [nn] — randt — run- 


to appear). det, to flow. 
at forlan’ge, II, to demand. tilfeldig [ll], —, —e, acci- 
at beha’ge, I, to please. - dental. 
at forbe’dre, I, to improve. hémmelig, —, —e, secret. 
at hive, —de, —et, to throw; utaalmo’dig —, —e, impa- 
to fling. tient. 
at beskytte [besjyt’te], to trat, —, —te, tired. 
protect. bange, afraid. 
READING. 


Ellevte kapitel. 


Midt i middagshvilen var det; folkene sov paa de 
store Heidegaarde, hgiet laa kastet efter dem paa vol- 
den, og riverne stod staket i jorden. Nedenfor laave- 
kloppen stod hgislederne, szletgiet laa avsprettet ved 
siden, og hestene gik i tjor et stykke derifra. Foruten 
disse og nogen hgns som var kommet borti akeren, 
saaes ikke et levende vesen paa den hele slette. 

I fjeldet over gaardene var der et skar, og der gik 
veien ind til Heidegaardssztrene’, store, gresrike fjeld- 
sletter. Oppe i skaret stod idag en mand og saa ned- 
over sletten, ret? som om han ventet nogen. Bak ham 
laa et litet fjeldvand, hvorifra den bek I¢gp ned som 
gjorde skar® i fjeldet; omkring dette vand gik paa 
begge sider kreaturveier indover mot setrene, som han 
kunde se langt borte*. 

Men @Qyvind var det som sat deroppe i AS 
solen og ventet. Han sat i skjortezrmerne tet ved den 
bek som randt ut av vandet. Ingen viste sig endnu 
paa Heidegaardssletten, og han begyndte saa smaat* at 
bli bange, da pludselig en stor hund kom tungt dra- 
gende® utav en dgr i Nordistuen, og efter den en jente 
i skjorteermerne; hun sprang bortover voldene op mot 
berget; han hadde stor lyst til at hauke ned, men 
turde ikke. Han saa opmerksomt paa gaarden om 


247 


nogen tilfeeldig skulde komme ut og bemerke hende; 
men beskyttet var hun, og han reiste sig flere ganger 
av utaalmodighet. 

Saa kom hun endelig arbeidende sig frem langs 
med bekken, hunden litt foran og lugtende i luften, 
hun med tak i smaabuskene og trettere og trettere 
gang. WQyvind sprang nedover, hunden knurret, og der 
blev hysset paa den; men straks Marit saa ham kom- 
me, satte hun sig paa en stor sten, rgd som blod, treet 
og forkommen av varme. Han hivde sig op paa stenen 
ved siden av: “Tak for det du kom!” 

“For varme og vei’! Har du ventet lenge?” 

“Nei. Siden de passer os op om kvelden, maa vi 
bruke middagen. Men herefter tenker jeg vi ikke 
skal ta det saa hemmelig og m¢isomt; det er netop 
derom jeg vil tale med dig.” — 

“Ikke hemmelig ?”’ 

“Jeg vet nok at alting behager dig mest som gaar 
hemmelig til, men at vise mot behager dig ogsaa. 
Idag kommer jeg til at tale lenge med dig, og nu maa 
du h¢gre.” 

“Er det sandt du sgker om at bli amtsagronom?” 

“Ja, og jeg blir det nok. Dermed har jeg en dob- 
belt hensigt, fgrst den at vinde stilling, og dernzst og 
iseer den at utrette noget som din morfar kan se og 
skjgnne. Det treffer sig saa heldig at de fleste op- 
sittere paa Heidegaardene er unge folk som vil® for- 
bedringer og forlanger hjelp; penger har de ogsaa. 
Saa begynder jeg der; jeg skal rette paa alt, fra deres 
fjgs til deres vandledninger, jeg skal holde foredrag 
og arbeide, jeg skal saa at si beleire gamlingen med 
gode gjerninger.” 

“Dette er kjekt talt; mere, @yvind!” 


Notes.—1. en szter is an open plain up among the mountains where 
the peasants keep their cattle in summer. The name may also apply 


248 


to the cabin (chalet) where the dairy-girl 


girl) stays. 
2. ret som om, just as if. 


3. gjorde skar (note the omission of art.), i. 
but was still ee a glen or pass. 
llows a splendid description which here has 


In the original 


been omitted because of language (cope 


(seterjenten, the chalet- 
e., not only had been, 


(About 20 lines. See 


Bj. Fortellinger, Jubileumsutgave, p. 283 


5. saa smaat, little by little. 


6. tungt dragende, (dragging heavily), descriptive of the dog’s move- 


ments. 


7. For, = what, in exclamation; vei may refer to the path, to the 


distance, or to both. 


8. gaar hemmelig til, takes place secretly. 


9. = desire improvement. 


COMPOSITION. 


Write a summary of the story in lessons 43 to 45. 


CONVERSATION. 


I. Hvad var det som hzndte i sidste kapitel? 
2. Hvad kunde man se nede paa Heidegaardene 


fra der hvor Myvind stod? 


3. Hvorfor begyndte Qyvind at bli bange? 
4. Hvad var det han vilde tale med Marit om? 
5. Hvad hensigt hadde Qyvind med at ville bli 


amtsagronom ? 


LESSON LVIITI. 
VOCABULARY. 


en hemmelighet, —er, secret. 

en gjerning, —er, act; deed. 

et gnske, —r, wish. 

en fare, —r, danger. 

en vogn [vaangn] —e(r), 
wagon; carriage. 

en mil, —, mile. 

en vise, —r, song (used espe- 
cially in speaking of folk- 
songs). 

kjerlighet, c. g., love. 

aapenhet, c. g., openness. 


lydighet, c. g., obedience. 

undseelse [unnsé’else], c. g., 
shyness. 

skam, c. g., shame. 

stand [nn], c. g., rank; posi- 
tion. 

takt, c. g., time; rhythm. 

at gnske, I, to wish. 

at frygte, I, to fear. 

at plage, I, to torment. 

at angaa (an + gaa), to con- 
cern. 


249 


at trede — traadte —traadt, dof’fentlig, —, —e, public. 
to step. aapen, —t, —ne, open. 
at baktale, II, to back-bite; pligtig, [plikti], — —e, 
to slander. obliged; in duty bound. 
READING. 


“Ja, det andet skal handle om os to. Du maa ikke 
reise.” 

“Naar han befaler det?” 

“Og ikke ha noget hemmelig, hvad os to angaar.” 

“Naar han plager mig?” 

“Men vi opnaar mere og beskytter os bedre ved at 
la alt bli offentlig. Vi skal netop vere saa meget un- 
der folks gine at de altid maa tale om hvor* vi holder 
av hinanden; des* snarere gnsker de at det maa gaa 
os vel. Du maa ikke reise. Der er fare for dem som 
skilles, og der kan bryte snak ind imellem dem. Vi 
tror ikke noget det fgrste aar; men vi kan begynde 
saa smaat at tro det andet. Vi to skal mgtes en gang 
om uken og le bort alt det onde som de vil sztte imel- 
lem os; vi skal kunne*? mgtes paa en dans og tre 
takten saa det synger, mens de sitter rundt om som bak- 
taler os. Vi skal m¢tes ved kirken og hilse til hinan- 
den saa alle de ser paa det som kunde gnske os hun- 
drede mil fra hinanden. Digter nogen en vise om os, 
saa sitter vi sammen og prgver paa at lage en som kan 
svare; det maa altid gaa naar vi hjelpes ad*. Ingen 
kan naa os naar vi holder sammen, og ogsaa viser 
folk at vi holder sammen. AI den ulykkelige kjerlighet 
tilhgrer enten redde folk, eller svake folk, eller syke 
folk, eller beregnende folk som gaar og venter paa en 
_viss leilighet, eller listige folk som tilsidst svier for sin 
egen list, eller sanselige folk som ikke holder saa vidt 
av hinanden at stand og forskjel kan glemmes, — de 
gaar og stikker sig vek®, sender brev, skjelver ved et 


250 


ord, og frygten, denne bestandige uro og stikken i blo- 
det, tar de saa tilsidst for kjerlighet, fgler sig ulykke- 
lige og Igses op som sukker. Pyt, sa’n’, holdt de rig- 
tig av hinanden, saa frygtet de ikke, saa lo de, saa gik © 
de aapent like paa kirkeporten i hvert smil og hvert 
ord. Jeg har lest om det i bgkerne, og jeg har set det 
selv ogsaa: det er skralt med den kjerlighet som gaar 
bakveier. Den maa begynde i hemmelighet, fordi den 
begynder i undseelse; men den maa leve i aapenhet, 
fordi den lever i glede. Det er som i Igvskiftningen’, 
at det ikke kan gjemme sig, det som skal vokse, og i alt 
fald saa ser du at alt det som er tért paa treet, falder 
av i den samme stund Idvsprettet begynder®. Ho-1, 
jente, de skal bli glade av at se os glade; to forlovede 
som holder ut, gjgr folk en velgjerning, for de gir dem 
et digt som deres barn lerer utenad til de vantro for- 
zldres skam. Jeg har lest om saa mange saadanne, 
der lever ogsaa nogen i folks mund® her i bygden, og 
netop bgrnene av dem som engang forvoldte alt det 
onde, er det som nu forteller og rgres. Ja, Marit, nu 
skal vi to gi hinanden haanden, saadan, ja, og saa skal 
vi love hinanden at holde ihop, saadan, ja, og saa skal 
det gaa, hurra! —’ Han vilde ha fat i hodet; men hun 
vendte det vek og lot sig glide ned av stenen. 
_ Han blev sittende, hun ‘kom igjen, og med armene 
paa hans knz blev hun staaende og talte med ham, idet 
hun saa op. “Hgr nu, Wyvind, naar han nu vil jeg 
skal reise, hvad saa?” 

“Saa skal du si nei, rent ut.” 

“Kjere, gaar det an???” 

“Han kan da ikke bere dig ut i vognen!” 

“Om han ikke netop gjdr det, saa kan han paa 
mange andre maater tvinge mig.” 

“Det tror jeg ikke; lydighet er du jo pligtig** saa- 
lenge den ikke er synd; men du er ogsaa pligtig at la 


251 


ham vite fuldt ut hvor tungt det denne gang er dig 
at vere lydig. Jeg mener han betenker sig naar han 
ser det; nu tror han som de fleste, at det bare er barne- 
fjas. Vis ham det er noget mere.” 

“Du kan tro han er ikke grei’*. Han vogter mig 
som en tjoret gijet.” 

“Men du sliter tjoret flere ganger om dag.” 

“Det er ikke sandt.” 

“Jo, hver gang du hemmelig tenker paa mig, saa 
sliter du det.” 

“Ja saadan. Men er du ogsaa viss paa- at jeg ten- 
ker saa ofte paa dig?” 

“Ellers sat du ikke her.” 

“Kjere, du sendte jo bud at jeg skulde komme!” 

“Men du gik fordi tankerne drev.” 

“Heller fordi veiret var saa vakkert.” 

“Du sa nylig det var for varmt?”’ 

“Til at gaa imot bakkerne, ja, men ned igjen!” 

“Hvorfor gik du saa op?” 

“For at kunne springe ned.” 

“Hvorfor er du ikke alt sprunget?” 

“Fordi jeg maatte hvile.” 

“Og tale med mig om kjerlighet?” 

“Jeg kunde gjerne gjgre dig den glede at hgre 
paar” 

“Mens fugler sang —” 

“Og de andre soy —” 

“__ Og de klokker klang —” 

“—_ I den grgnne skov**.” 


Notes.—1. hvor...., = how (much) we think of each other. Notice 
that hvor is used without adverb in this case. Compare: MHvor glad 
han er! Hvor han maa vere glad! 

2. des snarere, the sooner. 

3. See § 77. 

4. at hjelpes ad = at hjelpe hinanden. 

5. at stikke sig vek, to hide. 
scat Pyt, interjection expressing indifference or unimportance; sa’n = 

a 
Ve 
8. 


igv foliage, + skiftning, verbal noun of at skifte, to change. 
A few lines omitted. 


282 


9. i. ¢., — in tradition; 
10. gaar det an, would that 
Compare: 
var sammen, 


12. grei, c 
anything to do with him. 
13. skov [skaav] = skog. 


Dette gaar ikke an, This won’t do. 


in current stories. 


at gaa an, is a difficult idiom. 
Det gik an saalenge vi 


It was alright as long as we were together. 
11. du er Pligtig til lydighet = ..... til at vere lydig. 
ear; not tangled. Han er ikke grei, 


t is not easy to have 


COMPOSITION. 


Write a summary of the story in lessons 46 and 47. 


CONVERSATION. 


1. Hvilke planer talte @yvind om i sidste lekse? 
2. Hvilke planer forteller han om i denne lekse? 
3. Hvor har vi fgr hgrt om at Marit skulde reise 


bort ’ 


4. Hvor er det Myvind og Marit er mens de taler 


sammen ? 


5. Hvorfor var de kommet sammen der? 
6. Hvor skulde de treffes fra nu av? 


LESSON LIX. 
VOCABULARY. 


en kjzempe, —r, giant. 

en fglge [ll], —r, effect; con- 
sequence. 

et utfald [ll], —, outcome; re- 
sult. 

et spark, —, kick. 

et hyl, —, howl. 

et ber, —, berry. 


en snor, —e(r), line; rope. 
at ringe, II, to ring. 

at fore’ne, I or II, to join. 
at ane, —te, —et, to suspect. 
at plukke, I, to pick. 

at rusle, I, to saunter. 
sgvnig, —, —e, sleepy. 

vred, —, —e, angry. 


en klokke, —r, bell; klokke- _ tilsidst I[sst], at last; to s 
snor, bell-rope. last. 
READING. 


Her saa de begge Marits bedstefar komme ruslende 
ut paa gaarden og saa gaa hen til klokkesnoren for at 


ringe folkene op. 


Folkene’ drog sig frem av laaver, 


253 


skjul og stuer, gik sgvnige til hestene og riverne, 
spredte sig paa marken, og om en stund var alt liv og 
arbeide paa nyt. Kun? bedstefaren gik ut av det ene 
hus og ind i det andet, tilsidst op paa den hgieste laave- 
klop og saa utover. En liten gut kom springende hen 
til ham, ventelig hadde han ropt paa ham. Gutten 
ganske rigtig nedover® i den retning Pladsen laa, bed- 
stefaren imidlertid rundt om gaarden, idet han ofte saa 
opover, og ante vel mindst at det sorte oppe paa “Skor- 
stenen” var Marit og @Myvind. Men anden gang var 
Marits store hund til uleilighet*. Den saa en fremmed 
hest kjgre ind paa Heidegaardene, og idet den trodde 
at den stod midt i sin gaardsforretning, gav den sig 
til at gjd av alle livsens® krefter. De hysset paa hun- 
den; men den var blit vred og vilde ikke holde op; bed- 
stefaren stod nede og stirret ende i veiret. Men det 
blev endnu verre; ti alle gjzternes hunder hgrte med 
forbauselse den fremmede stemme og I¢p til. Da de 
saa at det var en stor, graabenlignende® kjempe, for- 
ente alle de stridhaarte finnehunder sig om denne ene. 
Marit blev saa forskrekket at hun I¢p uten farvel, 
Myvind midt op i slagsmaalet, spzendte og slog; men de 
bare flyttet kampplads og saa’ atter isammen under 
grusomme hyl og spark, han efter paa nyt, og saaledes 
like til de valset sig bort til bekkebrinken; da Ilgp han 
til, hvorav fglgen var at de veltet allesammen ned 1 
vandet just et sted hvor det var rigtig dypt, drog sig 
da skamfulde fra hverandre, og saaledes endte dette 
skogslag. @yvind gik skogen® bortover til han naadde 
bygdeveien; men Marit m¢gtte bedstefaren oppe ved ski- 
garden; det hadde hunden forvoldt hende. 

“Hvor kommer du fra?” 

“Fra skogen!” 

“Hvad gjorde du der?” 

“Plukket beer.” 


254 


“Det er ikke sandt.” 

“Nei, det er det heller ikke.” 

“Hvad gjorde du da?” 

“Jeg talte med en.” 

“Var det med Pladsegutten ?” 

Ata; 

“Hgr nu, Marit, imorgen reiser du.” 

“Nei.” | 

“Hgr nu, Marit, jeg vil bare si dig en eneste ting, 
bare en: du skal reise.” 

“Du kan ikke I¢fte mig i vognen.” 

“Ikke? Kan jeg ikke?” 

“Nei, for du vil ikke.” 

“Vil jeg ikke? Hr nu, Marit, bare for moro, ser 
du, bare for moro vil jeg fortelle dig at jeg skal slaa 
rygstykkerne® istykker paa den fillegutten’® din.” 

“Nei, det tér du ikke!’ 

“Tgr jeg ikke? Sier du jeg ikke tér? Hvem skulde 
gjgre mig noget, hvem?” 

“Skolemesteren.”’ 

“Skole-skole-skolemesteren? Bryr han sig om ham, 
mener du?” 

“Ja, det er ham som har holdt ham paa agronom- 
skolen.” 

“Skolemesteren ?” 

“Skolemesteren !’ 


Notes.—1. folkene = the servants. When used as a collective; the 
def. is folket. 

2. i. e., All went to work again except the grandfather, who kept 
on going out of one house and into another, etc. 


Gutten....nedover, verb omitted, commonly so in spirited_ style. 
Other examples in this passage: bedstefaren..... rundt..... @yvind 
midt op i...., (de)....atter isammen....han efter..... 


4. at vere til uleilighet, to be to inconvenience; to cause trouble. 
5. livsens (sign of gen. added both to noun and article; so repay 


in. ig Norse) = livets; alle livsens krefter, for dear life; of all (his 
might, 

6. graaben, wolf, lignende, from at ligne, to resemble or be alike. 

y Bek << igang atter, then again. See note 3 


. skogen, used adverbially, — he walked along (or through) the 
woods. 

9, ryg, back, + stykker, pieces, = backbone. 

\0, fille, rag, often prefixed to show worthlessness. 


255 


COMPOSITION. 


Write a summary of the story in lessons 48 and 49. 


CONVERSATION. 


1. Fortel hvad der staar i de fgrste linjer i dette 
kapitel. 

2. Fortel hvad der staar i de fgrste linjer i denne 
lekse. 

3. Hvorfor lgp gutten nedovet mot Pladsen? 

4. Naar hadde hunden fr veret til uleilighet? 

5. Fortel om slagsmaalet. 

6. Hvad blevy der sagt da Marit mgtte bedste- 


LESSON LX. 
VOCABULARY. 
en sorg, —er, sorrow; grief. at sgrge for, to tend to; to 
en a’ker, a‘kre(r), field; culti- take care of. 
vated ground. at banke, I, to thrash. 
en nar, narre, fool. at forstyr’re, I, to disturb. 
bedrg’velse, c. g., sadness. at spaa, III, to foretell; to 


fgde, c. g., food; daily bread. prophesy. 
folkesnak, n. g., talk (of the fornuf’tig, —, —e, sensible. 


people). forfer’det, —, —ede, terri- 
at fors¢r’ ge, I, to provide for. fied. 
READING. 


“H¢gr nu, Marit, jeg vil ikke vite av’ dette rend?, 
du skal ut av bygden. Du gjgr mig* bare sorg og be- 
drdvelse. Jeg er en gammel mand, jeg vil se dig godt 
forsérget, jeg vil ikke leve i folkesnak som en nar for 
den saks skyld*; jeg vil bare dit eget bedste; du skal 
skjgnne paa® det, Marit. Snart er det forbi med mig, 
saa staar du der®; hvordan vilde det ha gaat mor din 


256 


hadde ikke jeg veret? Hgr nu, Marit, ver vitug’, lyd 
paa*® hvad jeg-sier; jeg vil® bare dit eget bedste.”’ 

“Nei, det vil du ikke.” 

“Saa? Hvad vil jeg da?” 

“Ha din vilje frem, det vil du; men du sp¢r ikke 
om min.” 

“Du skulde kanske ha vilje, du, din maaseunge??? 
Du skulde kanske forstaa dit eget bedste, du, din nar? 
Jeg skal gi dig litt ris'*, skal jeg, saa stor og lang du 
er. Hgr nu, Marit, la mig godsnakke med dig. Du 
er i grunden ikke saa gal, men du er forstyrret??. Du 
skal hgre paa mig, jeg er en gammel og fornuftig 
mand. Vi skal godsnakke litt, det staar ikke saa rart 
til’® med mig som folk tror; en fattig, Ilgs fugl kan 
snart flyve vek med det lille jeg har; far din tok haardt 
paa det, han. La os sérge for os selv i denne verden, 
den er ikke bedre verd. Skolemesteren har godt for 
at snakke, for han har penger selv; det har presten 
med’, de kan preke, de. Men vi som skal trelle for 
fgden, med os er det en anden sak. Jeg er gammel, 
jeg vet meget, jeg har set mange ting; kjerlighet, ser 
du, det kan vere vel nok saadan til at snakke om, ja, 
men det duger ikke; det er godt nok for prestefolket og 
de dele’®; bgnderne maa ta det paa en anden maate. 
F¢grst maten, ser du, saa gudsord, og saa litt skrivning 
og regning, og saa litt kjerlighet, hvis det saa kan 
lage sig; men det nytter bitterddd’’ ikke at begynde 
med kjzrligheten og ende med maten. MHvad svarer 
du nu, Marit?” : 

“Jeg vet ikke.” 

“Vet du ikke hvad du skal svare?” 

“Jo, det vet jeg.” 

“Nu da?” 

“Skal jeg si det?” 

“Ja visst skal du si det!” 


257 


“Jeg holder meget paa den kjerligheten.” 

Han stod et gieblik forfzrdet, husket saa hundrede 
lignende samtaler og med lignende utfald, rystet paa 
hodet, vendte ryggen til og gik. 

Han eglet sig ind** paa husmeendene, overfuste 
jenterne, banket den store hund, og skremte nesten 
livet av en liten hgne som var kommet i akeren; men 
til hende sa han intet. Hi 

Den kveld var Marit saa glad da hun gik op for at 
legge sig, at hun aapnet vinduet, laa i karmen, saa ut 
og sang. Hun hadde faat en liten fin kjerlighetsvise, 
den sang hun: 


N 
2 


10. 


Holder du av mig, 

holder jeg av dig 

alle mine levedage; 

sommeren var kort, 

grzsset blegner bort, 

kommer med vor lek tilbage.” 


— 


Hvad du sa ifjor, 

husker jeg iaar, 

sitter som en fugl i karmen, — 
kakker paa” og slaar, 

synger litt og spaar 

lykke under solevarmen. 


otes.—1. vil ikke vite av dette..... , will have none of this..... 
. rend, run (or running), refers to her going to meet @Myvind. 
. gjgr mig..... » causes me..... 
for den saks skyld, on account of this matter. 
. Skjgnne paa, understand and appreciate. 
Saa staar du der, nearly equivalent to: and there you are. 
. vitug = forntftig. 
. lyd [ly] paa = mind; obey. 
. vil, = desire; intend. 
Maase, dialect word for maage, gull or sea-gull. Notice use of 


possessive din where English requires pers. pro. nominative. 
11. ris, a switch of twigs used to punish with; corresponds to the 


proverbial ‘‘rod 


12; 
13. 
dition 
14. 
15. 
16. 
17. 


” 


: or “‘shingle’’, 
i. e., not so bad....but you have lost your senses. 
det staar ikke saa rart til, things are not in such very good con- 


; I am not as well fixed as.... 


han har godt for (at snakke), it is easy for him..... 
med, used colloquially; = ogsaa. 

og de dele, and the like. 

bitter + dgd, bitter death. 


258 


18. picked up quarrels with. 


19. tilbage (= tilbake) to rhyme with levedage. 
20. at kakke paa, to rap (on a door). 


COMPOSITION. 


Write a summary of the story in lessons 50 and 51. 


CONVERSATION. 


1. Fortzel om Marits mor. 
2. Hvad er det bedstefaren vil efter hvad han 


selv sier? 


3. Men hvad sier Marit han vil? 
4. Hvordan er det med hans rigdom? 
5. Hvad var Marit glad for? 


LESSON L-<XI. 
VOCABULARY. 


et optrin, —, scene. 

en ti’tel, tit‘ler, title. 

en perm, —er, cover of a 
book. 

en xt, —ter, family (includ- 
ing ancestors). 

et ztled, —, generation. 

et bud, —, message; 
senger. 

briller, pl., glasses. 

dyrkning, c. g., cultivation. 

pleie, c. g., care; tending. 

brydefi’, n. g., trouble. 

at blade, I, to page (through 
a book); to turn over the 
leaves. 


mes- 


at slenge, II, to throw care- 
lessly; to sling. 

at bgie — bgide — bgiet (also 
I), to bend. 

at lukke, I, to shut. 

at lukke op, to open. 

at glede, I, to please; to 
make happy. 

at henge, II, to hang. 

at gro, III, to grow (in speak- 
ing of vegetation; see 
vokse). 

likegyldig, —, —e, indifferent; 
careless. 

for’an, adv. prep.: before; 
ahead of; in front of. 


READING. 


Tolvte kapitel. 


Nogen aar er gaat hen siden sidste optrin. 
Det er ut paa hgsten, skolemesteren kommer gaa- 


. ————_ =< - 


259 


ende op til Nordistuen, lukker op den ytre d¢r, finde: 
ingen hjemme, lukker op en til, finder ingen hjemme, 
gaar saa stedse videre ind til det inderste kammer i 
den lange bygning; der sitter Ole Nordistuen alene for- 
an sengen og ser paa sine hender. 

Skolemesteren hilser og hilses; han tar en  krak 
og setter sig foran Ole. “Du har sendt bud paat 
mig,” sier han. 

“Ter har saa.” 

Skolemesteren bytter skraa?, ser sig om i kammeret, 
tar en bok som ligger paa benken, og blader i den. 
“Hvad var det du vilde mig?” 

“Jeg sitter just og tanker paa det.” 

Skolemesteren gir sig god tid*, leter frem* sine bril- 
ler for at lease bokens titel, térrer dem og setter dem 


_ paa. “Du blir gammel nu, Ole.” 


“Ja, det var derom jeg vilde tale med dig. Det 
gaar bakover; jeg ligger snart.” 

“Da faar du se til at du kan ligge godt, Ole,” — 
han lukker boken og sitter og ser paa vinduet. 

“Det er en god bok, den du der har imellem hen- 
derne.” 


“Den er ikke ilde; — er du ofte kommen forbi per- 
men, Ole?” 


“Nu paa det sidste, saa® —” 


Skolemesteren legger boken bort og gjemmer bril- 
lerne. “Du har det nok ikke som du vil, nu, Ole?” 


“Det har jeg ikke hat saa langt tilbake som jeg 
kan mindes.” 


“Ja, det var ogsaa lenge slik med mig. Jeg levde 
usams med en ged ven og vilde at han skulde komme 
til mig, og saa lenge var jeg ulykkelig. Da fandt jeg 
paa at gaa til ham, og siden har det veret bra.” 

Ole ser op og tier. 


260 


. Skolemesteren: “Hvorledes synes du det gaar med 
gaarden, Ole?” | | 

“Bakover som med mig  selv.” 

“Hyvem skal ta den naar du gaar bort?” 

“Det er oone jeg ikke vet; det er se See dette som 
graver® mig.” 

“Med naboetue dine gaar det godt nu, Ole.” 

“Ja, de har den agronomen til hjelp, de.” 

Skolemesteren, mens han likegyldig vender sig mot 
vinduet: “Du-skulde ha hjelp, du ogsaa, Ole. Stort 
kan du ikke gaa, og litet kjender du av det ave ster. 

Ole: “Der er nok ingen som vil hjzlpe mig.” 

“Har du bedt om det?” 

Ole tier. , 

Skolemesteren: “Jeg hadde det lenge slik med Vor- 
herre, jeg. — Du er ikke god mot mig, du, sa jeg til 
ham. — Har du bedt mig om det? spurte han. Nei, 
jeg hadde ikke det; saa bad jeg, og siden har det rigtig 
gaat godt.” 

Ole tier, men nu tier ogsaa skolemesteren. 

_ Endelig sier Ole: “Jeg har et barnebarn; hun vet 
hvad som vilde glede mig fgr jeg bares bort; men hun 
gjgr det ikke.” 

Skolemesteren smiler: “Kanske det ikke vilde glade 
hende.” Ole tier. 

Skolemesteren: “Der er mange ting som _ graver 
dig; men saa vidt jeg kan forstaa, dreier de sig dog 
tilsidst allesammen om® gaarden.” 

Ole sier stille: “Den har gaat gjennem mange 
etled og er god i jorden®. Alt det far efter far har 
slitt sammen, ligger i den; men nu gror det ikke. Ei 
heller vet jeg, naar de kjgrer mig bort, hvem som skal 
kjgre ind. Av etten blir han ikke.” 

“Hun som er datterdatter, vil opholde ztten.” 

“Men han som tar hende, hvorledes vil han ta gaar- 


EE 


261 


den? Dette maatte!® jeg vite fgr jeg la mig. Det har 
hast, Baard, baade med mig og gaarden.” 

De tier begge; da sier skolemesteren: “Skal vi gaa 
litt ut og se paa gaarden i det gode veir?” 

“Ja, la os det; jeg har arbeidsfolk oppe 1 lien", de 
tar Idv, men arbeider ikke uten hver gang jeg ser 
paa.” Han stolprer hen efter den store hue og stokken 
og sier imidlertid: “De liker nok ikke at arbeide hos 
mig; jeg forstaar det ikke.” Da de var vel kommet 
ut, og de bdide om huset, stanste han. “Her, ser du? 
Ingen orden; veden slengt utover, gksen ikke hugget 
i stabben, han bgide sig med bryderi, I¢gftet den og 
hug den fast. “Her ser du en feld som er faldt ned; 
men har nogen hengt den op?” han gjorde det selv. 
“Og her stabburet'*; mener du trappen er tat bort?” 
han bar den til side.. Da stanste han og saa paa skole- 
mesteren og sa: “Saaledes hver eneste dag.” 


Notes.—1. bud paa = bud efter. 

2. takes another “‘chew” (or quid) of tobacco. 

3. at gi sig tid, to take one’s time. 

4. at lete frem, to hunt up. . 

5. saa —, this is often added in colloquial style; it is equivalent to a 
repetition of what has gone before. 

6. i. €., worries. 

7. You are not able to walk about much, and you know very little 
about the new ways of doing things (lit., management). 

8. dreier sig om, turns about; centers on. 

9. god i jorden, good soil. 

10. See § 78. : 

11. li, a gently sloping mountain-side, where leaves and grass can 
often be gathered and used as fodder. 

12. stabbur, a building where the food-supplies were stored, built on 
low pillars and so constructed that rats or other animals could not get in, 


COMPOSITION. 


Write a summary of the story in lessons 52 and 53. 


CONVERSATION. 


1. Hvad var det som hendte i 11te kapitel? 

2. Hvor lenge er det siden? 

3. Hvorfor hadde Ole N. sendt bud efter skole- 
mesteren? 


262 


4. Hvem var det 
“sams” (uvenner) med? 


skolemesteren hadde 
Fortzl om det. 


veret 


5. Hvem var Ole uvenner med? 
6. Hvad menes der med at det hadde hast baade 


med Q©le og med gaarden? 


LESSON LXII. 
VOCABULARY. 


en gren, —e(r), branch. 

en busk, —e(r), bush. 

en top, —pe(r), top. 

en niste, lunch; lunch-bag or 
basket. 

en dal, —e, valley. 

et kind [kjinn], —er, cheek. 

magt, c. g., power; strength. 

tilsyn, n. g., supervision; care. 

tvang, c. g., restraint. 

skarp’het, c. g., sharpness; 
shrillness. 

ensomhet, c. g., loneliness. 


luft, c. g., air. 

at savne, I, to miss (here: 
shows lack of). 

at nikke, I, to nod. 

at risle, I, to purl; to ripple. 

at rulle, I, to roll. 

at sngre, II, to lace; to tie up. 

at bruse, II, to rush (as a 
turbulent stream). 

at fylde [ll], to fill. 

kvik, —t, —ke, quick; lively. 

késtbar, r, expensive; costly. 

mun’ter, —t, —re, merry. 


READING. 


Som det! gik opover, hgrte de en munter sang fra 


lierne. 


“Nu, de synger til arbeidet,” sa skolemesteren. 
“Det er lille Knut Q@stistuen som synger; han tar 


Igv for sin far. 
synger nok ikke.” 


Derborte 


arbeider mine folk; de 


“Det er ikke av bygdens viser, dette!” 


“Nei, jeg hgrer det.” 


“Dyvind Pladsen har veret meget derborte i @sti- 
stuen; kanske det er av dem han har f¢rt til bygden; 
ti der fglger megen sang med ham.” 


Herpaa svartes ikke. 


263 


Marken de gik over, var ikke god; den savnet 
pleie. Skolemesteren bemerket? dette, og da_ stanste 
Ole. “Jeg har ikke magt til mere,” sa han nesten r¢grt. 
“Fremmede arbeidsfolk uten tilsyn falder for kost- 
bart’. Men det er tungt at gaa over slik mark, kan 
du tro.” 

Da der blev tale fremover mellem dem om hvor 
stor gaarden var, og hvad som mest trzngte dyrkning, 
besluttet de at gaa op i lien for at overse det hele. Da 
de langt om lenge* var naadd op til et hgit sted og 
tok det i giesyn®, var den gamle beveget: “Jeg vilde 
ret ikke gjerne gaa fra den slik®. Vi har arbeidet der- 
nede, baade jeg og mine foreldre, men det vises ikke.” 

Da skar der en sang like ned over deres hoder, men 
med den eiendommelige skarphet som en guttestemme 
har naar den rigtig stormer paa. De var ikke langt 
fra det tre i hvis top lille Knut Mstistuen sat og feeldte 
Iv for sin far, og de maatte lye’ paa gutten. 


Naar du vil paa fjeldesti*® 

og skal nisten sn¢gre, 

leg saa ikke mere i 

end du let kan f¢re! 

Drag ei med dig dalens tvang 
i de grgnne lider,’ 

skyl den i en freidig sang 

ned ad fjeldets sider! 


Fugler hilser dig fra gren, 
bygdesnakket viger,” 

luften bliver mere ren, 
hgiere du stiger.” 

Fyld dit glade bryst og syng, 
og smaa barneminder 

nikke vil blandt busk og lyng 
frem med rgde kinder. 


Stanser, lytter du engang, 
vil du faa at hgre 


264 


ensomhetens store sang 
bruse til dit gre. 

Blot en fjeldbek risler kvikt. 
blot en smaasten ruller, 
fgres hit din glemte pligt 
med en verdens bulder. 


Bev, men bed, du bange sjel, 
mellem dine minder! 

Gak” saa frem: den bedre del 
du paa toppen finder. 

Der som f¢r gaar Jesus Krist 
med Elias, Moses; 

ser du dem, skal ganske visst 
farten™ evig roses. 


Ole hadde sat sig ned og gjemt hodet i sine hen- 
der. “Her vil jeg tale med dig,’ sa skolemesteren og 
satte sig ved siden. 

Notes.—1. The impersonal det gik (it went) for de gik (they walked). 

2. bemerket, mentioned, commented upon. 

3. falder for kostbart, comes too high; is too expensive. 

4. langt om lenge, after some (a long) time; at length. 

5. at ta i giesyn, to take a view of. 

6. I should not like to leave it in this condition. 

7. lye paa = h¢gre paa. 

8. fjeldesti — fjeldsti (fjeld sti, path). 

9. lider = lier, the d retained to rhyme with sider. 
10. at vige (or vike), to yield; to recede. 
11. hgiere = jo hgiere (des hgiere), the higher. 
12. = gaa. 

. farten, the journey. 


COMPOSITION. 


Give summary of story in lessons 54 to 56. 


CONVERSATION. 


1. Hvor er Ole og skolemesteren? 

2. Hvad var det arbeidsfolkene holdt paa med? 

3. Hvorfor syntes Ole det var tungt at gaa over 
marken? 

4. Fortel med egne ord hvad der staar i fgrste 
vers. 


265 


LESSON LXIII. 
VOCABULARY. 


en mglle, —r, mill. 

en hylde [ll], —r, shelf. 

en erin’dring, —er, memory; 
recollection. 

et saar, —, sore; wound. 

et kors, —, cross; i kors, 
crosswise. 

et tilbud, —, offer. 

et gever’, —, gun. 

et besgk’, —, visit. 

mel, n. g., flour (compare: 
mglle, male, mel). 

vind [nn], c. g., wind. 

sno, c. g., biting wind (sno 
conveys more the idea of 
“biting” than of wind). 

k6rn, n. g., grain. 

tor’den,.c. g., thunder. 

lynild, c. g. (or lyn, n. g.), 
lightning. 

at lzne, I or II, to lean. 

at mangle, I, to lack; to be 
lacking. 


at begjz’re, II, to desire; to 
wish; to ask for. 

at saa, III, to sow (as to sow 
grain). 

at hgste, I, to reap. 

at ldnne sig, I, to pay (as: it 
pays to do this). 

at stryke — strgk — strgket, 
to stroke; to sweep, or do 
something with a sweeping 
gesture. 

at gjengi, —gav, —git, to 
give (again); to reproduce. 

at utbryte, —br¢gt, —brutt, to 
exclaim (lit., to break out). 

at tordne [tdrne], I, to thun- 
der. 

at lyne, II, to lighten. 

undse’lig [nn], —, —e, em- 
barrassed. 

blek, r, pale (see blegne). 

ihjél’, to death. 


READING. 


Nede paa Pladsen var Myvind netop kommet hjem 
fra en lengere’ reise, skydsen var endnu for d¢gren, da 
hesten hvilte. Skjgnt @yvind nu hadde god fortje- 
neste som amtsagronom, bodde han endnu i sit lille 
kammer nede paa Pladsen og hjalp til i hver mellemtid. 
Pladsen var opdyrket fra ende til anden?, men den var 
saa liten at M@yvind kaldte det hele® dukkespillet til mor; 
ti det var iseer hende der drev* med jordbruket. 

Han hadde netop nu byttet®, faren var kommet ind 
fra mgllen, hvit av me!, og hadde ogsaa byttet. De 


266 


stod just og snakket om at gaa litt fgr kveldsmaten, da 
moren kom ganske blek ind: “Her gaar rart fremmed- 
folk til hus; kjzre, se ut!” 

Begge mend til vinduet, og @Myvind var den som 
frst utbrgt: “Det er skolemesteren og — ja, jeg tror 
det nesten; — jo visst er det ham!” 

“Jo, det er gamle Ole Nordistuen,” sa ogsaa Thore, 
idet han vendte sig fra vinduet for ikke at sees; ti de 
to var alt foran huset. 

Myvind fik et blik av skolemesteren i det samme 
han forlot vinduet; Baard smilte og saa tilbake paa 
gamle Ole, der strzevde i vei med stok og de smaa, korte 
skridt, hvortil et ben stadig Igftedes hgiere end det 
andet. Utenfor hgrtes skolemesteren at si: “Han er 
nok nylig kommet hjem,” og Ole to ganger at si: “Naa- 
naa.” 

De stod lenge stille ute i gangen, moren var krgpet 
op i en krok hvori melkehylden stod, @yvind hadde 
sin yndlingsplads, nemlig ryggen lenet op til det store 
bord og ansigtet mot dgren, faren sat der ved siden 
av. Endelig banket det paa, og ind traadte da skole- 
mesteren og strék hatten av, siden Ole® og strgk huen 
av, hvorefter han vendte sig mot dgren for at lukke 
den; han var lang i vendingen’, han var aabenbart 
undselig. Thore reiste sig, bad dem sitte indpaa; de 
satte sig side om side paa beenken foran vinduet, Thore 
satte sig ned igjen. 

Men saaledes som nu skal fortzlles, gik frieriet til. 

Skolemesteren: “Vi fik et vakkert veir allikevel 1 
h¢st.” 

Thore: “Det har laget® sig nu paa det sidste.” 

“Han® staar nok ellers lenge, siden han er sprunget 
over paa den kant.” 

“Er I ferdige med h¢gstningen*® deroppe?” 

“Ikke det; Ole Nordistuen her, som du _ kanske 


267 


kjender, gnsker gjerne din hjelp, du @yvind, hvis 
ellers intet var i veien.”’ 

Q@yvind: “Naar den blir begjert, skal jeg gjgre 
hvad jeg kan.” 

“Ja, det var ikke saa ganske for det snare** han 
mente. Det gaar ikke frem med gaarden, synes han, 
og han tror det er den rette driftsmaate og tilsyn som 
manegler.” 

Myvind: “Jeg er saa litet hjemme.” 

Skolemesteren ser paa Ole. Denne fgler han nu 
maa rykke i ilden,’* rémmer sig et par ganger og be- 
gynder fort og kort. 

“Det var, det er — ja, det er meningen, at du like- 
som skulde ha fast, .. at du skulde, ja, likesom ha det 
hjemme deroppe hos os, — vere der naar du ikke var 
ute.” 

“Du skal ha mange tak for tilbudet, men jeg vil 
gjerne bo hvor jeg bor.” 

Ole saa paa skolemesteren, som sier: “Det gaar 
nok likesom i bulder*® for Ole idag. Saken er at han 
har veret her en gang f¢r, og erindringen derom leg- 
ger ordene litt i kors for ham.” 

Ole rask: “Saaledes er det, ja; jeg for?* galmands- 
ferd, jeg droges saa lenge med jentungen til treet 
fliste sig. Men glemt skal vere gjemt; vind bryter 
kornet ned, men ikke sno; regnbekken Idser ikke stor 
sten; sneen i mai blir ikke lenge liggende; det er ikke 
tordenen som slaar folk ihjel.” 

De ler alle fire; skolemesteren sier: “Ole mener at 
du skal ikke huske dette lenger, og heller ikke du, 
Thore.” 

Ole ser paa dem og vet ikke om han tér begynde 
igjen. Da sier Thore: “Klungeren tar i med mange 
tender, men river ikke saar. I mig sitter visst ingen 
tagger igjen.” 


268 


Ole: “Jeg kjendte ikke gutten den gang. Nu ser 
jeg det gror der han saar; hgst svarer vaar; der sitter 
penger i fingerenderne paa ham, og jeg vilde gjerne ha 
fat i ham.” 


Qyvind ser paa faren, denne paa moren, hun fra 
dem paa skolemesteren, og saa alle paa ham. 


“Ole mener at han har en stor gaard —” 


Ole avbryter: “Stor gaard, men ilde brukt; jeg kan 
ikke mer, jeg er gammel, og benene gaar ikke hodets 
erender. Men det kan Ignne sig at tai deroppe.” 


“Den stérste gaard i prestegjeldet og vel saa det,” 
falder skolemesteren ind. 


“Den stgrste gaard i prestegjeldet; det er netop 
ulykken; for stor sko falder av; det er bra geveret er 
godt, men det maa kunne I¢ftes.” (Med rask vending 
mot Wyvind). “Du kunde kanske ta et tak i med, 
du?” 

“Jeg skulde altsaa vere gaardbestyrer?”’ 

“Netop, ja; du skulde faa gaarden.” 

“Skulde jeg faa gaarden?” 

“Netop, ja; saa skulde du styre den.” 

“Men —” 

“Vil du ikke?” 

“Jo, naturligvis.” 

“Ja, ja; saa er det avgjort da, sa hgnen, hun figi 
paa vandet.” | 

“Men —” 

Ole ser forundret paa skolemesteren. 

“®Myvind spgr nok om han ogsaa skal faa Marit?” 

Ole fort: “Marit paa kjdpet, Marit paa kjgpet!” 

Da slog @yvind i en latter og hoppet ende op, efter 
ham lo alle tre, @yvind gned henderne, for frem og 
tilbake paa gulvet og gjentok uophgrlig: “Marit paa 
kjgpet, Marit paa kjgbet!” Thore lo med dype klunk, 


269 


moren oppe i kroken med ginene uavvendt paa sgnnen 
til de fik taarer. 


Notes.—1. lenger, the comparative used for the positive. 

2. fra ende til anden, from one end to the other. 

3. det hele, the whole ager 

4. drev med (imp. tense of at drive), carried on the work; did the 
work on the farm. 

5. at bytte, to change (clothes). 

6. siden (traadte) Ole (ind) og..... 

7. i. e., slow in his movements. 

8. i. e., the weather has turned out alright (changed for the better). 

9. han, the wind, the weather. 

10. hgstningen or indhgstningen, from at (ind)hgste, to harvest, 

11. snare, wk. form of snar, = a short time. 

12. Military term: enter the fray. 

13. i. e., things sort of get mixed up..... 

14. for, imp. tense of at fare, to go. From this we get ferd in gal- 
_mandsferd. 

15. at flise sig, to become splintery, as a worn piece of wood. an apt 
comparison with his irritability on his former visit. 

~ 16. og vel saa det, and more than that; and then some (see §60, 5). 


COMPOSITION. 


Write a summary of the story in lessons 57 to 60. 


CONVERSATION. 


1. Hvordan er det gaat med QMyvind siden vi sidst 
hgrte om ham? 

2. Fortel om Oles férste besgk paa Pladsen. 

3. Hvordan er det gaat med Ole siden den gang? 

4. Beskriv Oles og  skolemesterens besgk (saa 
langt som til samtalen). 

5. Gjengi samtalen med egne ord. 


LESSON LXIV. 
VOCABULARY. 
et lys, —, light; candle.  gidgd [gld], c. g., glow. 
et hjul, —, wheel. kil, n. g., coal; coals. 
et kor, —, chancel. leiefolk, hired people. 
en kone, —r, wife. at passe, —te, —et, to fit; to 
en hustru, —er, wife. match. 


forbau’selse, c. g., surprise; at betragte [betrak’te], I, to 
astonishment. look at; to watch. 


270 


at stgie, I, to make noise. at gni(de) — gned — gnedet 
at gape, II, to gape. (or gni, III), to rub. 
at komme sig, to recover. sedvan’lig, —, —e, usual. 

_ READING. 


Ole meget spzendt: ‘““Hvad mener du om gaarden?” 

“Ypperlig jord!” ‘ 

“Ypperlig jord, ikke sandt?” 

“Makelgs buhavn.” 

“Makelgs buhavn! Det kan gaa?” 

“Det skal bli den bedste gaard i amtet!” 

“Den bedste gaard i amtet! Tror du det? Mener 
du det?” 

“Saa sandt jeg staar her!” 

“Ja, er det ikke det jeg har sagt!” De talte begge 
like fort og passet hinanden som to hjul. 

“Ten penger, ser du, penger! Jeg har. ingen pen- 
ger.” 
“Det gaar langsomt uten penger, men det gaar.” 


“Det gaar! Ja visst gaar det! Men hadde vi pen- 
ger, gik det fortere, sier du?” 

“Mange ganger fortere.” 

“Mange ganger? Vi skulde hatt penger! Ja, ja; 
den kan ogsaa tygge som ikke har alle tender; den 
kommer nok frem som kjdgrer med okser.” 


Moren stod og blinket til Thore, der saa kort, men 
ofte paa hende fra siden av, mens han sat og vugget 
med overkroppen og strék sine hender ned _ over 
knzrne; skolemesteren pliret til ham, Thore hadde 
munden oppe, kremtet lit og forsgkte; men Ole og Qy- 
vind talte uaviadelig i munden paa hinanden,. lo og 
stdiet saa en ikke kunde faa lyd. 

“T faar tie litt; Thore har noget han vil si,” falder 
skolemesteren ind. 

De stanser og ser paa Thore. Denne begynder en- 


271 


delig ganske sagte: “Det har veret slik paa denne 
plads at vi har hat en kvern; i den sidste tid har det 
veret slik at vi har hat to. Disse kverner har altid git 
en liten skilling mellem aar og dag; men hverken far 
min eller jeg har brukt av de skillinger uten den gang 
@yvind var borte. Skolemesteren har styrt med dem, 
og han sier at de har trivdes godt der de stod; men nu 
er det bedst M@yvind faar dem til Nordistuen.” 


Moren stod borti kroken og gjorde sig ganske liten, 
mens hun med tindrende glede betragtet Thore, som 
sat meget alvorlig og saa nesten dum ut: Ole Nordi- 
stuen sat overfor ham med gapende mund; @yvind 
var den fgrste som kom sig av forbauselsen, brgt ut: 
“Er det ikke som lykken fglger mig?” gik dermed 
over gulvet til faren, slog ham paa skulderen saa det 
sang. “Du far!’ sa han, gned henderne og gik videre. 

“Hvor mange penger kan det vere?” spurte endelig 
. Ole, men sagte, skolemesteren. 

“Det er ikke saa litet.” 

“Nogen hundreder ?”’ 

“Litt til.” 

“Litt til? @yvind, litt til! Gud bevare dig for 
gaard det skal bli!” Han reiste sig og storlo. 

“Jeg maa fglge med dig op til Marit,” sier Qyvind; 
“vi bruker skydsen som staar utenfor, saa gaar det 
fort.” 

“Ja, fort, fort! Vil du ogsaa ha alting fort?” 

“Ja, fort og galt.” 

“Fort og galt! Akkurat som da jeg var ung, ak- 
kurat !” 

“Her er huen og stokken; nu jager jeg dig!” 

“Du jager mig, ha, ha! men du fglger, ikke sandt, 
du fglger? Kom I andre med; i kveld maa vi sitte 
sammen saa lenge der er gldd i kullet; kom med!’ 


272 


De lovte dette, @yvind hjalp ham i vognen, og de 
kjgrte avsted op til Nordistuen. Deroppe var ikke den 
store hunden den eneste som blev forundret, da Ole 
Nordistuen kjgrte ind paa gaarden med QWyvind Plad- 
sen. Mens @Myvind hjalp ham ut av vognen, og tjenere 
og leiefolk gapte paa dem, kom Marit ut i gangen for 
at se hvad hunden gjddde saa vedholdende paa, men 
stanste som fasttryllet?, blev sprutende® rdéd og Igp ind. 
Gamle Ole ropte imidlertid saa forferdelig paa hende, 
da han kom 1 stuen, at hun maatte mgte frem igjen. 
“Gaa hen og flit dig jente; her er han som skal ha 
gaarden!” + 

“Er det sandt?” sier hun, uten selv at vite av det og 
saa hgit at det klang. 

“Ja, det er sandt!” svarer Qyvind og klapper i hen- 
derne; dermed svinger hun om paa taaen, kaster det 
hun har i haanden langt fra sig og Igper ut; men Qy- 
vind efter. — 


Snart kom skolemesteren, Thore og konen; den 
gamle hadde faat lys paa bordet, dekket med hvit duk; 
vin og gl bgdes, og selv gik han bestandig omkring, 1¢f- 
tet benet endnu hgiere end sedvanlig, men dog bestan- 
dig hgire fot lenger op end venstre. 

* 

Fé¢rend denne lille fortelling ender, kan meldes om 
at fem uker efter bley @yvind og Marit viet i sognets 
kirke. Skolemesteren styrte® selv sangen den dag, da 
hans hjelpeklokker® var syk. Han var brusten 1 maa- 
let nu, for han var gammel; men QMyvind syntes det 
gjorde godt at hgre ham. Og da han hadde git Marit 
haanden og f¢grt hende op til alteret, nikket skolemeste- 
ren mot ham fra koret, akkurat som QWyvind hadde set 
det da han sérgmodig sat ved hin dans; han _ nikket 
igjen mens taarerne vilde op. 


273 


Hine taarer ved dansen var indgangen til disse her, 
og imellem dem laa hans tro og hans arbeide. 

Her ender fortellingen om en glad gut. 

Notes.—1. skulde hat = skulde ha hat. 


‘ 2. fasttryllet, rooted to the spot as by magic; from fast, + trylle, to 
charm. 


3. sprutende is here merely an intensive adverb, = blushed crimson. 
4. at fli sig, to fix up; to dress up. Used only in vulgar speech. 
5. styrte sangen = ledet sangen. 


6. The klokker assists the pastor; he announces the hymns and leads 
in the singing. 


COMPOSITION. 


Write a summary of the remainder of the story. 


APPENDIX 





THE ALPHABET. 


1. Both the Roman and the German characters are 
used; but the latter are rapidly yielding to the former. 





Roman German. Roman German. 
ps ae WY a Pop 
B.D S 5 Pg OQ q 
Cc GO 4 R =f Rr 
Dd D d Ys S 8j 
Ho€ © e BEY Se 
te %  f U u bi aes 
Gg G g Viemw Bb 
H h H § Ww YW iw 
; ae | ae | xX x ee 
Jog Sa x y 4 
K k Gf Ze ny 
TS ct Sia JE I ew 
M m M m D(O)g DB gw 
N n Non Aa (A) aa aaa 
O o S) 0 
PRONUNCIATION. 


CONSONANT GROUPS. 


2. d before s is either assimilated or hardened to ft. 

a.—ds = ss: bedst, sidst, eldst, plads, hidsig, pudsig, 
ensteds, spids. 

b—ds=ts: tilfreds, pludselig, redsel, fodsel. 


275 


c.—In some words d may be pronounced as s or as f: 
gods [goss or gots] trods [tréss or trots. ] 

3. dt is pronounced as tt: godt, rgdt, fgdt. 

4. gj has the sound of Norse 7: gyjgre, gjerne. 

5. As a rule the group gn causes the preceding 
vowel to become nasal: agn [angn], vogn [vangn], 
ligne [lingne]. Words with the root vowel e followed 
by gm vary in pronunciation: regu [rengn or rein], egn 
[engn or ein]. 

6. gs is pronounced as ks: krigsmand. 

7. gt is pronounced as kt: pligt, vigtigst. 

8. h before j and vw is silent: hjem, hvem. 

9g. kj has no exact equivalent in English. It is a 
weaker fricative sound than ch in chair. A _ nearly 
correct sound may be obtained in the following manner: 
Pronounce at you; notice the fricative produced by the 
escaping breath between the words. Apply this sound 
in kjer. It will be found that this sound of kj requires 
the tongue to be placed farther forward than in pro- 
noucing ch. 

10. /d is usually pronounced Il: fjeld, skulde, snild, 
fuld, falde. Exceptions are derivatives in -ig: fyldig, 
skyldig. There are also other exceptions not easily 
classified: alder, eldre, veld, hulder, skulder, gylden. 

11. lv is pronounced J] in selv, sglv, tolv, tolvte, 
halv. 

12. nd is usually pronounced mn in primitive words: 
mand, kvinde, hende, kjende, ind. Derivatives as a 
tule have d pronounced: 

a.—derivatives in -1g: mandig. 

b.—derivatives in -lig: mandlig. 

c.—derivatives in -elig: kvindelig, kjendelig. 

d.—derivatives in -el: handel, vandel. 

e.—derivatives in -le; handle, vandle, 


276 


f.—derivatives in -else: kjendelse, frikjendelse. 

g.—most words in which nd is followed by r or er 
(except present tense): aander (pl. of aand [aann]), 
andre, hindre, synder; also synde [synde], but synd 
[synn]. 

_ 13. nk has the sound ngk: tenke [tengke], senke, 
lenke., 

14. In many words with rd, the d is silent, the 
vowel remaining long as though followed by one con- 
sonant: ord, jord, nord, bord, fjord, gaard, haard, 
gjerde, (paa)ferde. Others have retained the sound 
of d and short vowel: byrde, ferd, orden, ordre, verden, 
verd, lerd, Baard. — 

15. skj is equivalent to sj (English sh): skjere, 
skjelve, 

16. wt is pronounced as ft: lavt, ellevte; after ] the 
v may be either assimilated or become voiceless (f) : 
tolute [tollte or tdlfte]. 


STRESS. 


17. The subject of stress offers so many irregular- 
ities that classification is well nigh impossible. Then 
in addition to stress there is musical accent, a falling 
and rising inflection. Both stress and musical accent 
will here be spoken of as accent. 

a.—In native primitive words accent falls on the first 
syllable. As words are freely compounded, 'there natural- 
ly will be an accented syllable in each member of the 
compound word: kjendemerke [kjen‘nemer’ke]. In 
long compounds, especially with inflections, there will 
not only be a primary and secondary accent, but a cer- 
tain rhythm due to the natural accent of the individual 
elements and to the logical emphasis: gam*‘leka’rene’. 

b.—Native prefixes also take the accent as a rule: 


277 


av-, fra-, frem-, gjen-, gjennem-, om-, ind-, med-, ned-, 
op-, paa-, til-, und-, ut-. These prefixes are used to 
form a large number of ‘words, especially verbs: avgaa, 
fragaa, fremgaa, indgaa, gjengaa, gjennemgaa, nedgaa, 
opgaa, paagaa(ende), tilgaa(t), undgaa, utgaa, If 
words thus formed are compounded, the original prefix 
loses its accent: paaleg—lgns’paaleg’; opgjgr—aars’- 
opgjpr’. 

c.—The foreign (German) prefixes be-, er-, ge-, do 
not take the accent: begri’pe, erfa’re, gehalt’. The pre- 
fix for- follows the same rule when equivalent to Ger- 
man ver: forla’te, forgri’pe, forlo’ve. In its other 
meanings for- is usually accented in nouns and unac- 
cented in verbs: for‘svar, forsva’re. 

d—tThe negative prefix u- is accented in nouns: 
u‘raad, u‘ro, ulykke. ‘This is also the case in perfect 
participles: u‘brukt, u‘straffet. Before adjectives of 
one syllable the prefix is accented; but in the large class 
-of derivate adjectives in ig and lig, the tendency is to 
accent some other syllable: uro’lig, ulyk’kelig. This is es- 
pecially the case with adjectives which only occur in the 
negative form: uneg’telig, ustan’sclig. But in the case 
of adjectives with a positive form (without u), the pro- 
nunciation varies, the logical emphasis often favoring 
accent on the prefix: taalmo’dig—u’taalmodig. 


e.—The foreign suffixes -inde and -eri take the ac- 
cent: lererin‘de, tyveri’, bedrageri’. But many words 
formed with the suffix -eri are so commonly used that 
they have yielded to the native law and take the accent 
on the first syllable: fri‘eri. 

f—Foreign words have as a rule retained the ac- 
cent of the original language. The tendency, however, is 
to “naturalize” words, a process which first begins iz 
colloquial speech. 


278 


MUSICAL ACCENT. 


18. The stress in a word may be a rising inflection 
(simple musical accent) or a falling inflection followed . 
by a rising inflection on the unstressed syllable or syl- 
lables (composite musical accent). The former is in- 
dicated by acute accent (’), the later by grave ac- 
cent (*). Musical accent is in a sense the melody of 
the language, especially marked in words spoken in- 
dividually and in the words receiving emphasis in con- 
nected speech. Unemphasized words of course lose 
their respective musical accent along with the syllable 
stress. The musical accent is also affected by the 
falling inflection at the end of a sentence. We may 
speak of musical accent in terms of musical intervals. 
In simple accent the voice rises a fourth. In composite 
accent the voice falls about a third on the stressed syl- 
lable, then rises about a fourth. Musical accent varies, 
however, in the different parts of Norway. The accent 
presented here is that of cultured speech in eastern 
Norway. (Christiania). 


Simple musical accent. Composite musical accent. 








Q 
SS 
are aoe 
ven vennen Ser du solen ven-ner ven-ner-ne ven-in - der-ne. 


19. Composite musical accent belongs to words of 
more than one syllable. The definite forms of nouns, 
however, take the same accent as the indefinite. Thus 
a plural ending may change the accent of a word (ven’; 
ven*ner) while the postpositive article does not 
(ven’nen). For words of more than one syllable with 
simple musical accent see next paragraph. 

20. Simple musical accent belongs primarily to 
words of one syllable. In such words the postpositive 
article singular does not affect the accent, nor does the 


279 


plural postpositive article in words that have the same 
form in both numbers. There are a great many words 
of more than one syllable that also take the simple 
musical accent. Note the following: 

a.—Some native words which originally had one syl- 
fable: aker, finger, skulder, hulder, fager, diger, tommer. 

b.—Some native words with plural in -er and change 
of root vowel: hender, bgker, neitter, ender, stender, 
tender, fptter, rptter. 

c.—The present tense of strong verbs: skriver, griper; 
also several verbs that now are weak but have been 
strong verbs: Jeser, blaaser, tigger, vokser, galer, maler, 
krever. By analogy other weak verbs are pronounced 
with simple musical accent, while conversely the present 
tense of strong verbs are often pronounced with com- 
posite musical accent which is the correct pronunciation 
of all genuine weak verbs of two or more syllables. 

d.—All words with the prefixes be-, er-, ge-, have 
simple musical accent. See §17, c. 

e.—Foreign words which are but partly assimilated 
or “naturalized,” are pronounced with simple musical 
accent. 

f.—The definite form of nouns have the same musical 
accent as the indefinite. But in the case of neuter nouns 
of one syllable that now do not take a plural ending 
but formerly had plural -e, the pronunciation varies be- 
tween simple and composite musical accent: gulvene, fjel- 
dene, husene, brevene, ordene, bladene, bordene, takene, 
togene, skibene, etc. Preference should be given the 
composite accent. 

g.—The following comparatives have simple musical 
accent: bedre, mindre, stgrre, verre, yngre, eldre, 
ferre, lenger, tyngre. . 

h.—Simple musical accent occurs in compounds (1) 


280 


when the first member is in the possessive: krigsmand ; 
(2) when the first member is a verb stem: trekfugl, 
stikord, slengord; (3) when the following are prefixed 
to verbs: av, fra, frem, ind, med, ned, mot, und, op, an, 
gjen. (N.B. Nouns derived from verbs by adding -ing 
and -else have the same accent as the verb: frem’stilling, 
mot’ sigelse). | 


ARTICLES. 
INDEFINITE ARTICLE. 


21. The indefinite article is derived from the 
numeral en, from which it differs in not taking stress. 
It is evident that this article can only be used in the 
singular; its place in the plural may be filled by the 
indefinite pronoun nogen: Her er en mand (nogen 
mend) som vil tale med dig. It is also evident that the 
indefinite article can only be used with the real common 
nouns, that is, nouns designating classes of things that 
can be counted. But when so used the article does not 
designate one of the class as opposed to a certain other 
number, but as opposed to all the other members of 
the same class. However, this article is sometimes used 
with abstract nouns: en uendelig kjerlighet. In such 
cases that which is designated by the noun becomes in- 
dividualized. The same principle holdes good in the 
case of the indefinite article used with names of sub- 
stances, : 


. The use of the indefinite article differs from English 
chiefly in the following: The article is not used with 
unmodified predicate nouns (1) that denote position or 
profession: Han er lerer, Han er prest, Han er farmer; 
(2) that denote religion: Han er lutheraner; (3) that 
denote nationality; Han er amerikaner, (The predicate 


281 | 


nouns in 2 and 3 must not be confused with predicate 
adjectives in similar English expressions. Note the 
difference: He is American (adj.) ; He is an American). 
In some expressions words denoting relationship do not 
take the article: Han er sgn til den gamle; but, Han er 
en son av den gamle. Note also the following distinc- 
tion: Som mor (being a mother) taalte hun det. Hun 
taalte det som en mor. In brief: when the class is 
thought of, the article is omitted; when an individual 
member or part of the class is thought of, the article 
is used. Hence the article may be used in all the above 
examples when an adjective is supplied: Han er en flink 
lerer. Han er en god lutheraner. Han er en rik 
amerikaner, etc. 


DEFINITE ARTICLE. 


22. According to its position the definite article is 
spoken of as prepositive and postpositive. For con- 
venience grammarians often speak of two separate 
definite articles. While they are derived from different 
demonstrative pronouns and have different form, the 
function of the articles as such is in reality one; to make 
a noun definite. Whether one or the other form of the 
article is to be used depends generally upon the syn- 
tactical relation of the noun: nouns modified by adjec- 
tives generally take the prepositive article. While the 
function of the definite article is always the same, the 
meaning may vary. 

a.—The article may signify that a noun designates 
an object or objects previously referred to or known: 
Han fik et brev; brevet var fra hans bror. 

b.—The article may single out an object or objects 
from the class in general (separative meaning), in which 
case the noun is modified by an adjective: den sorte hest. 


282 


c.—The article may be used with a noun to designate 
the class (generic meaning) : Hesten er et nyttig dyr. 

d.—The article may be used with a singular noun in 
a distributive sense: Han tjener to dollars (om) dagen 
(i.e., each day).—By analogy the definite article has 
come to be used in many instances in which the noun is 
already definite. Thus Norse often uses the definite 
article with abstract nouns where English does not: 
Livet er kort (Life is short). Other instances are given 
in the discussions of the separate forms of the definite 
article. 


Postpositive Article. 


23. The postpositive article is derived from the 
demonstrative pronoun hin. This demonstrative was 
originally placed after the noun, followed by a modify- 
ing adjective as in “Peter the Great.” In course of time 
the demonstrative became fused with the noun as a 
suffix. In the modern language this postpositive ar- 
ticle has obtained extensive use also in cases where a 
definite article would logically seem unnecessary. Its 
use is naturally more common in the spoken language 
than in strict literary style. This article is principally 
used with unmodified nouns: 

a.—With a noun previously mentioned: Nu er buk- 
ken min, sa jenten. | 

b.—With nouns whose reference is clearly under- 
stood: Men alt da han sat opreist paa morens fang, lo 
han. This use of the article is very common (1) in 
referring to relatives of the person spoken about (ex- 
ample given); (2) in referring to parts of the body: 
Gutten stanste med den sidste bit i munden; (3) in re- 
ferring to personal belongings: Han vendte sig, tok 
huen og kastet den ende op; (4) in referring to things 
about a given place: Heggen strgdde blomster paa 


283 


taket. Other examples: Han reiste fra byen (where he 
lived). Han er paa kontoret (his own office or the one 
in which he is employed). Han gik til legen (the usual 
one; but this definite form is really equivalent to the 
indefinite). Observe that in the first three examples the 
article is equivalent to a possessive pronoun (his mother, 
his mouth, his cap). 

-c—With nouns followed by a word denoting pos- 
session: hatten min; huset hans; bukken til gutten; 
taket paa huset (of the house). 

d.—With geographical names and other place names 
of which a common noun is a component part: Sogne- 
fjorden, Nordsjgen, Mjgsen, Telemarken, Heidegaar- 
dene, QMstlandet, Vestlandet, Sgrlandet. (But other 
names with Jand do not take the article: England, Tysk- 
land, Nordland.) 

e.—With abstract nouns, names of materials and 
diseases, when used in a general sense: kjerligheten, 
livet, guldet, gigten. 

f—With a common noun used to represent the 
class (generic use): Hesten er et nyttig dyr. Ulven er 
et rovdyr. 

g.—With a noun used in a distributive sense: fire 
kroner dagen; en krone pundet; fem ganger om uken, 

h.—With nouns modified by the adjectives hel, halv, 
al, samme, begge, selv: hele dagen, halve natten, alle 
gangene, samme stedet, begge guttene, selve kongen. 
Other adjectives are occassionally used in the same 
manner, especially ordinals and superlatives: paa slette 
marken, 3dje gangen, 1 gverste toppen. Notice that 
these adjectives have the weak or definite form as they 
have with the prepositive article. But in rare cases the 
adjective may have the strong form: Han var tkke stor 
gutten dengang. 


284 


_i—The postpositive article is also commonly used 
with nouns preceded by the prepositive article and de- 
monstrative pronouns: Hvad tror du nu den lille bukken 
tenker om dig? Er den din, den bukken? 


Prepositive Article. 

24. The prepositive article is derived from the de- 
monstrative pronoun den (det, de), from which it differs 
in not taking stress. This article is used before nouns 
that are to be made definite, when modified by adjectives 
(except selv, al, begge). The article is also used with 
names modified by adjectives: det store Amerika, den 
vakre Mjgsen, den rike Hansen. But when a certain 
adjective becomes closely associated with a name, the 
article may be omitted: gamle Norge, vesle Lisbet, store 
Per. In Biblical language the prepositive article may 
precede the noun without an intervening adjective: 
Brevet til de Hebreer, Johannes den dgper, det Guds 
lam, 


NOUNS. 
GENDER. 

25. From a syntactical point of view gender merely 
signifies that the noun requires certain forms of the 
inflected modifying words such as articles, adjectives, 
possessive and demonstrative pronouns. Thus mand 
and kvinde are said to be common gender nouns, while 
barn and menneske are said to be neuter. As many of 
the modifying words have a final -n when used with a 
common gender noun and -¢ when used with a neuter 
noun, some grammarians prefer to call the former - 
nouns and the latter t-nouns. The genders of nouns 
can best be learned by associating each noun with an 
article, definite or indefinite. The following classifica- 
tion may be of some help, 


285 


Common Gender. 


a.—Names of living beings: en bukk, en kat, en grn, 
en flue. = 

b.—Names of trees and plants: en ek, en rose. 

c.—Natural divisions of land and water: en ¢, en 
s]p, en fjord. 

d.—Names of the heavenly bodies: maanen, solen, en 
stjerne. 

e.—Names of the seasons and most divisions of time: 
sommeren, en uke, en dag. But et aar, et sekund, en or 
et minut. 

f—A great many derivatives, especially those having 
the suffixes -dom, -else, -het, -ing, -sel: barndom, ska- 
belse, kjerlighet, lesning, advarsel. 


Neuter Gender. 

a.—Names of towns and places: -det store New 
York, det vakre Italien. 

b.—Nouns denoting substances: det rgde guld, det 
blanke sglv. 

c.—Names of letters and parts of speech: et a, et b; 
et adjektiv, et verbum; also words that are not nouns 
but spoken of as nouns: et men, dit ja. 

-d—Nouns derived from verbs without the addition 

of an ending: e¢ slag, et hop. 

e.—Most nouns with the suffixes -r1, -skab, -domme, 
-maal: friert, venskap, kongedgmme, spgrsmaal., 


Possessive Case. 


26. The possessive case is formed by adding-s to the 
nominative. If a noun ends in s, -es or -’s is added; 
only the later form is permissible with proper nouns. ~ 
When a group of words denotes a person or thing, the 
sign of possession is added to the last word: Kongen av 
Norges trone. 


286 


27. The possessive case is used to express several 
relations for which the preposition of is or may be used 
in English: 

a.—Logical subject for the action implied in the 
niodified word: en lerers arbeide, a teacher’s work, the 
work of a teacher (i. e., the work a teacher does). 

b.—Logical object for the action implied in the 
modified word: Amerikas opdagelse, the discovery of 
America. This relation may also be expressed by av: 
opdagelsen av Amerika; but possession can not be ex- 
pressed by av: 

c.—The relation of source or origin: vindens sus, 
the sighing of the wind; bglgernes brusen, the roar of 
the waves. 

28. In many instances prepositional phrases take 
the place of possessives. 
a—Guttens bukk, bukken til gutten. 

b.—Husets tak, taket paa huset. 

c.—Bokens blad, bladene 1 boken. 

d.—Amertkas opdagelse, opdagelsen av Amerika. 


RELATIVE PRONOUNS. 


29. The relative pronouns are som, der, hvem, hvil- 
ken, and hvad. ‘The possessive is hvts. 

a—Som is the relative generally used. When 
governed by a preposition, the preposition comes last: 
Her er pennen som han skrev med. When used objec- 
tively, som may be omitted: Her er pennen han skrev 
med, 

b.—Der is used as subject only. This relative is 
quite common in literature, but seldom used in spoken 
language. Der is used instead of the relative som 
when the adverbial conjunction som occurs in the same 


287 


sentence: Han talte som (like) en der tkke har lert 
sproget. 

c.—Hvilken is inflected for number and_ gender: 
neuter hvilket, plural hvilke. This relative is used with 
a predicate as antecedent: Han har lest mange bgker, 
hvilket jeg ikke har (also hvad jeg tkke har). This 
relative is used adjectively: Han kan lese godt, hvilken 
kunst er vanskelig at lere. As som can not be used 
after a preposition, hvilken takes its place when the 
preposition precedes: de maaneder 1 hvilke; det aar 1 
hvilket. | 

d.—Hvem is used as object and refers to persons 
only. When governed by a preposition, the preposition 
may come before the relative or at the end of the clause: 
Han er en mand paa hvem du kan stole (depend) ; 
Han er en mand hvem du kan stole paa. 

e.—Hvad may refer (1) to a clause: Han er ame- 
rikaner, hvad man let kan hgre paa hans sprog; (2) to 
an infinitive: Han kan synge, hvad jeg ikke kan; (3) to 
a predicate complement: Han er sanger, hvad jeg ikke 
er; (4) to the indefinite pronoun alt: Alt hvad jeg har, 
er dit. 

30. As indefinite relative pronouns hvem and hvad 
do not have antecedents. When used as subject they 
are followed by the relatives som and der: Hvem som 
vil kan komme; Hvad der er ret, bor ske. In modern 
prose such indefinite relatives are rarely used, as pre- 
ference is given to the use of the demonstrative followed 
by a-relative clause: Den (de) som vil, kan komme; 
Det som er ret, bor ske. 


288 


STRONG VERBS. 


31. Strong verbs usually have change of vowel in 
past tense and in the perfect participle. In some verbs 
the perfect participle has lost its original vowel and 
takes a form corresponding to that of participles in the 
-weak verbs. On the basis of vowel change, strong 
verbs may be divided into six classes: 


a.—First class: vowel series a (@, y)—a—u. 


binde bandt bundet 

briste brast brustet 

drikke drak ' drukket 

finde fandt fundet 

hjelpe hjalp hjulpet 

klinge klang klinget (weak) 
rinde randt rundet 

rekke rak rukket 

skjelve skalu skjelvet (weak) 
skvette skvat skvettet (weak) 
slippe slap sluppet 

spinde spandt spundet 

springe sprang sprunget 

stikke stak stukket 

svinge svang svunget 

synge sang sunget 

synke sank sunket 

treffe traf trutt et 

trekke trak trukket 


b.—Second class: 


stj@le 


bad 
bar 
gav 
laa 
saa 
sat 
stjal 


vere (pres. er) var 


bed(e)t 
baaret 
gi(ve)t 
ligget 
set 
sittet 
stjaalet 
veret 


i, €, @—a (aa)—, @, @ (aa). 


_ 


289 


c.—Third class: a (aa, e)—o—a (aa, e, 0). 


dra( ge) drog dra(ge)t 
fare for faret 

grave grov gravet 

la(te) lot latt (weak) 

le lo ledd (weak) 
staa stod staat 

ta( ge) tok ta(ge)t 
d.—Fourth class: vowel series i—e—e. 

’ bli(ve) blev blevet (blit) 

drive drev drevet 

gli(de) gled gledet ( ghidd) 
gni(de) gned gnedet ( gnidd) 
gripe grep grepet 

lide led ledet (lidt) 
rive rev revet 

skrike skrek skreket 

skrive skrev skrevet 

slite slet shitt (weak) 
stige steg steget 

trive trev trevet 


e—Fifth class: vowel series y—g—u (9). 


bryte brgt brutt (weak) 
by(de) bod buden (budt) 
flyte flot flytt (weak) 
fyke | [pk foket 

klyve kigv klovet 

krype krgp krgpet 

skyte skjgt skutt (weak) 
sSmyY ge SMG Z smog get 
stryke strpk strpket 


f—The sixth class has the same vowel in all prin- 
cipal parts. 
falde faldt faldt 


graate graat graatt (gredt) 
hete het (hette) hett 


290 


holde holdt holdt 
komme kom kommet 
lope lop : lppet 
SOve SOV sovet 


g.—The following do not properly belong to any of 
the six classes: 


faa 
gaa 
flyve 
lyve 


faat 
gaat 
floret 
Lovet 


32. Some verbs have both change of root vowel and - 


tense endings. 
verbs: 


bringe 
folge 
g£jpre 
legge 
rekke 
selge 
sette 
tre (de) 
telle 
vekke 
velge 


bragte 
fulgte 
gjorde 
la( gde) 
rakte 
solgte 
satte 
traadte 
talte 
vakte 
valgte 


These are sometimes classed as mixed 


bragt 
fulgt 
gjort 
lagt 
rakt 
solgt 
sat 
traadt 
talt 
vakt 
val gt 


NORSE-ENGLISH VOCABULARY. 


A. 


aa, -—er, c. g., small stream. 

aabenbar, r, revealed; plain. 

aandedrag [nn], —, n. g,, 
breath. 

aandedret, ter, n. g., breath. 

aapen, —t, —ne, open. 

aapenhet, c. g., openness; 
frankness. 

aar, —, n. g., year. 

aare, —r, c. g., Oar. 

aare, —r, c. g., fireplace. 

aarhun‘drede, —r, n. g., cen- 
tury. 


aars’tid, —er, c. g., season 
(of the year). 
aars'vekst, c. g., year’s 


growth (crop). 

aas, —e(r), c. g., ridge; hill. 

aa‘syn, —, n.g., face; visage. 

‘aatte, owned; an imperfect 
tense of at eie. 

ad, at. 

adferd, c. g., conduct; be- 
havior. 

ad’jektiv, —er, n. g., adjec- 
tive. 

adver’ bium, —bier, n. g., ad- 
verb. 

affee’re, —r, c. g., affair. 

af’ten, —er, c. g., evening. 


aftensbord [af’tensbor], n. 
g., supper (table). 

agronom’skole, —r, 
agricultural school. 

ake, II (or akte — aket), to 
coast. 

a’ker, a‘kre, c. g., field. 

a’kerbruk, n. g., farming. 

akkurat’, exactly. 

al, —t, —le, all. 

albue, —r, c. g., elbow. 

alde’les, entirely; quite. 

aldrig, never. 

a’len, a measure of length 
(2 feet). 

ale‘ne, alone. 

al’ler, intensive adverb (= 
of all). 

allerede, already. 

allerhélst, preferably. 

allermindst, least of all; 
smallest of all. 

allesam’men, all (together). 

alli‘kevel, nevertheless. 

almin’delig, —, —e, usual; 
adv.: usually. 

almegtig [almék’ti] —, —e, 
almighty. 

alt, all; everything; adv., al- 
ready. 

alter, —e, n. g., altar. 

alt’for, too, . 


a 


292 


altid [al’ti], always. 

al’ting, everything. 

alt’saa, consequently; so; 
there. 

altsammen, all, everything. 

alvér, n. g., earnest. 

alvor’lig, —, —e, sober; 
grave; adv., earnestly. ~~ 

amt, —er, n. g., district, 
county. fag 

amts’agronom, c. g., agri- 
culturist (of a district). 

andagt, c. g., devotion. 

anden [an or annen], sec- 
ond; other. 

anderledes, otherwise. 

andet [ant or annet], n. g. 
of anden, 

andre, others; the other. 

ane, II, suspect; anticipate. 

an’gaa — angik — angaat 
[gaatt], to concern; to re- 
late to. 

angre, I, to regret; to be 
sorry for. 

angst, c. g., dread; apprehen- 
sion. 

anled’ning, —er, c. g., chance; 
opportunity; occasion. 

an’se — ansaa — ansét, to 
consider; to esteem. 

ansigt, —er, n. g., face. 

an’strenge, II, to exert; to 
strain. 

an’strengelse, —r, c. g., ef- 
fort; exertion. 

ansvar, —, n. g., responsi- 

bility. 

an’tyde, I, to indicate. 

an’vende. [nn], II, to apply. 

ar‘beide, —r, n. g., work. 


arbei’de, I, to work. 

arbeidsom, —t, —me, indus- 
trious. 

arkitektur’, c. g., 
ture, 

arm, —e(r), c. g., arm. 

art, —er, c. g., kind; sort. 


architec- 


at, conj., that; prep., to. © 
‘at [aa], to (sign of infini- 


tive). 

at’ter, again. 

attést’, —er, certificate; tes- 
timonial. 

august, August. 

av, of (see §52). 

av’bryte — avbr¢ét — av- 
brutt, to interrupt. 

av’fgken, blown off or away. 

av’gjgre, —gjorde_ [jore], 
—gjort, to decide. 

av’gjgrelse, —r, c. g., deci- 
sion; close. 

avgrund [nn], c. g., abyss. 

avis’, —er, c. g., paper (news- 
paper). 

av legge, —la, —lagt, to put 
off; to quit. 

avreise, c. g., departure. 

avsides, remote; out of the 
way. 

av’sjzlet, un-souled. 

avsked [avsje], departure. 

av’sprette, I, to cut (rip) 
off. 

av’staa, to desist. 

avsted [avste’], away. 


B. 


baade...og, both...and. 
baand [nn], —, band. 
baat, —er, c. g., boat. 


293 


-baats’mand [ss—nn], boat- 
swain. 

-bak, behind. 

bake, II, to bake. 

bak’ efter, afterward. 

-bakhodet, n. g., back part ot 
the head. 

-bakke, —r, c. g., hill. 

baklomme, —r, hip-pocket. 

baklengs, backward. 

bak’ over. backward. 

baktale, II, to back-bite. 

bakvei, —e(r), c. g., secret 
path; underhanded means. 

bande [nn], II, to swear. 

bane — bante — bant (or 
—et), to clear a way. 

bane, —r, c. g., way; path; 
track. 

bange, afraid. 

banke, I, to thrash; to pound. 

bar, r, bare. 

bare, only; mere. 

bark, c. g., bark. 

barn, bgrn, n. g., child. 

barnefjas, n. g., child-play. 

barneminde [nn], —r, n. g., 
childhood memory. 

barnslig, —, —e, child-like. 

bas, c. g., bass (voice). 

bassin [basseng’], —er, n. 
g., reservoir. 

bebo’elseshus, —, n. g,, 
dwelling house. 

be(de)—bad—bedt, to pray; 
to ask. 

bedrag’, n. g, 

- swindle. 

be’dre, comp. of god. 

bedrg’ve, I, to grieve; to 
sadden. 


deception; 


bedrg’velse, —r, c. g., grief; 
affliction. 

bédst, supl. of god. 

bedstefa(de)r, c. g., grand- 
father. 

bedsteforzldre, grandparents. 

bedstemo(de)r, —mgdre, c. 
g., grandmother. 

befa’le, II, to command. 

befolk’ning, c. g., popula- 
tion. 

bega’vet, —t, —ede, gifted. 

bégge, both. 

begri’ pe, —grep, —grepet, to 
understand; to comprehend. 

begynde [bejyn’ne], II, to 
begin. 

begyn’delse, —r, c. g., be- 
ginning. 

begjer’, —, n. g., desire. 

begjere, II, to desire. 

behag’, n. g., pleasure. 

beha’ge, I, to please. 

behold [beh6l’], n. g., safety; 
keeping. 

beholde [ll] — beholdt — be- 
holdt, to keep. 

behg’ve, —hgvde, 
to need. 

bekjendt’, —, —e, known. 

beklém’me, II, to oppress. 

beklémt’, anxious; heart-sick. 

bekvém’, —t, —me, com- 

_ fortable; convenient. 

bekym’re [bekjym’re], I, to 
trouble; to be concerned. 

belei’re, I, to besiege. 

bemér’ke, I, to notice; to re- 
mark. 

ben, —, n. g., leg; foot; bone. 

ben, r, straight. 


—h¢gvet, 


204 


beregne [—rei’ne], I, to fig- 
ure out; to calculate. 

berg, —, n. g., cliff; moun- 
tain. 

berge, I, to save. 

bergkant, —er, c. g., edge of 
a cliff, 

bergmt’, —, —e, famous. 

besid’de, —sad, —siddet, to 
possess. 

besid’delse, c. g., possession. 

beskri’ ve, —skrev, —skrevet, 
to describe. 

beskri’velse, —r, c. g., de- 
scription. 

beskyl’de [—sjylle], II, to 
accuse; to charge with. 

beskyt’te, I, to protect. 

beslut’te, I, to decide, to re- 
solve. 

beslutning, —er, c. g., deci- 
sion; resolve. 

bestaa’ av, to consist of. 

bestan’dig, always; 
stantly. 

bestémt’, —, —e, definite. 

bestil’le, II, to do. 

besty’re, II, to manage. 

besty’rer, —e, c. g., mana- 
ger. 

besgk’, —, n. g., visit. 

besgk’e, II, to visit. 

betal’e, II, to pay. 

betaling, c. g., pay. 

beto’ne, II, to accent; toem- 
phasize. 

betrag’te [kt], I, to view; to 
look at. 

betving’e, —tvang, —tvunget, 
to coerce; — sig, to calm 
or control oneself. 


con- 


bety’, III, to mean; to sig- 
nify. 

bety’delig, —, —e, consid- 
erable. 

betenke [—tzng’ke], to 
think (of); to reflect (on). 

beun’dre, I, to admire. 

beva’re, II, to save; to pro- 
tect. 

bevis’, —, n. g., proof. 

bevise, II, to prove. 

bevok’set, covered (with 
plants). 

beve’ ge, I, to move. 

beve’ gelse, —r, c. g., move- 
ment; motion; emotion. 

bi’ bel, —ler, c. g., bible. 

Bibelen, (the) Bible. 

bibelhistorie, 
history. 

bibliotek’, —er, n. g., library. 

billede, —r, n. g., picture. 

bind [nn], —, n. g., volume. 

binde [nn] — bandt — bun- 
det, to bind; to tie. 

birk, c. g., birch. 

birkehei, —e(r), c. 2g, a 
mountain side covered with 
birch trees. 

bi’setning, —er, c. g., sub- 
ordinate clause. 

bit, —, n. g., bite. 

bi’ tid, secondary tense. 

bjélke, —r, c. g., log. 

bjelkestue, —r, c. g., log 
house. 

bjergpreken, c. g., 
on the Mount. 

blaa, —t, —, blue. 

blaase, II, to blow. 


Biblical 


—TI, 


Sermon 


295 


blaasort, —, —e, bluish 
black. 

blaaternet, —, —e, blue- 
checkered. 


blad [bla], —, leaf. 

blade, I, to page; to turn 
over leaves. 

blande [nn], I, to mix. 

blandt, among. 

blank, r, bright. 

blek, r, pale. 

bleksot, blek, pale + sot, 
sickness; anemia. 

blendende, dazzling. 

bli—blev—blit, to become; to 
remain. 

blid [bli], r, mild; gentle. 

blik, —, n. g., look; glance. 

blind [nn], r, blind. 

blindmend [nn-nn], lit., blind 
men; illusions. 

blinke, I, to gleam; to wink. 

blod [blo], n. g., blood. 

bloémst, —’er, c. g., flower. 

blot, only. 

bluse, —r, c. g., blouse. 

blussende, —, —, blazing; (a 
strong adj. used in speak- 
ing of blushing). 

bly’ant, —er, c. g., lead-pen- 
cil. 

bly’ vindu, —er, n. g., window 
made of lead-giass. 

blek [blék], n. g., ink. 

blgt, r, soft. 

bo, III, to dwell; reside. 

bok, “er, c. g., book. 

bokskap, —er, n. g., book- 
case. 

bokstav, —er, c. g., letter (of 
the alphabet). 


bolig, —er, c. g., dwelling; 
house. 

bonde [nn], “er, c. g., farm- 
er in Norway. 

bord [bor], —, n. g., table. 

bordtale, —r, c. g., after- 
dinner speech. 

boérgestue, —r, c. g., servants’ 
hall. 

bort, away. 

bort’i, over into. 

bort’love, I, to promise away. 

bort’ over, lit., away + over. 

bort’paa, over on. 

bortved [bort’ve], over by. 

bra, —, —, good; worthy. 

brake, I, crash; rumble. 

brat, —, —te, steep. 

brev, —, n. g., letter. 

briller (pl.), glasses. 

bringe — bragte — bragt, to 
bring. 

briste — brast — brustet, to 
burst; to break. 

bro, —er, c. g., bridge. 

bro(de)r, br¢dre, c. g., broth- 
er. 

broget, —, —ede, motley; 
many-colored. 

brudefolk, n. g,, 
couple, 

bruk, c. g., use. 

bruke, II, to use. 

brunsort, —, —e, brownish 
black. 

bruse, II, to rush; to roar. 

brusten, —t, —ne, broken; 
cracked. 

bry, III, to bother. 

bry sig om, to mind; to care 
about. 


bridal 


290 


bryderi, n. g., bother; trou- 
ble. 

brydsom, —t, —me, trouble- 
some. 

brygge, I, to brew. 

brygge, —r, c. g., pier. 

brylliip, —er, n. g., wedding. 

bryn [brynn], —, n. g., eye- 
brow. 

bryst, —, n. g., breast. 

bryte — brgt — brutt, to 
break. 

bre, —er, c. g., glacier. 

breende [nn], II, to burn. 

brgd [also br¢g], —, n. & 
bread; a loaf of bread. 

bud, —, n. g, command, 
-ment; message; messenger. 

bugt, —er, c. g., bend; bay. 
at faa — med, to master; 
to get the upper hand. 

bugtning, —er, c. g., bend, 
curve. 

bu’havn, c, g., pasture. 

bund [nn], —e(r), c. g., bot- 
tom, 

bunden, see binde. 

bukk, —e(r), c. g., he-goat. 

bukser, trousers. 

bul’der, n. g., rumble. 

burde, I (pres. bgr), cought. 
See 79. 

busk, —e(r), c. g., bush. 

busket, —, —e, bushy. 

bust(e), —(e)r, c. g., hair. 


bit, —, —te, stubby; adv., 
snappish. 

butik’, —ker, c. g., store; 
shop. 


by, —er, c. g., town. 


by(de), — bdd — budt, to 
offer; to invite. 

byg [bygg], c. g., barley. 

bygd, —er, c. g., country dis- 
trict; neighborhood. 

bygdevei, —e(r), c. g. the 
highway of the district or 
parish. 

bygge, I, to build. 

bygning, —er, c. g., building. 

by’kake, —r, c. g., (sweet) 
cake. 

byks, —, n. g. jump. 

byrde, —r, c. g., burden. 

bytte, I, to trade, to ex- 
change. 

bek, —ke(r), c. g., brook. 

bekkebrink, c. g., the brink 
of a stream (brook). 

benk, —e(r), c. g., bench. 

ber, —, n. g., berry. 


bere — bar — baaret, to 
bear; to carry; — sig ad, 
to behave. 


beve, I, to quake. 

bevre, I, to quiver. 

bgie — bgide — bgid (—et), 
to bend; to inflect. 

bgielig —, —e, bendable; 
capable of being inflected. 

bgining, —er, c. g., inflection. 

bglge, —r, c. g., billow; 
wave. 

bgn, —mner, c. g., prayer; en- 
treaty. 

bgnlig, —, —e, pleading. 

bgrste, —r, c. g., brush. 

bgrste, I, to brush. 


C. 
cellulo‘se, c. g., cellulose. 


297 


D. 


da, adv., then; conj., when. 

daap, c. g., baptism. 

daarlig, —, —e, poor; bad. 

dag, —e, c. g., day. 

dagdriver, —e, c. g., loafer. 

dal, —e, c. g., dale; valley. 

dalfgre, —r, n. g., valley. 

dame, —r, c. g., lady. 

danne, I, to form; educate, 
refine. 

dannelse, c. g., culture. 

dannet, —, —ede, cultured. 

dans, —er, c. g., dance. 

danse, II, to dance. 

datter, dgt’re, c. g., daugh- 
ter. 

datterdatter, granddaughter. 

de [di], 3rd pers. pl., they; 
dem. pro. pl., those; pre- 
pos. art. pl., the. 

De, second person in formal 
address, 

déb’et, debit. 

decém’ber, December. 

deilig, —, —e, beautiful. 

del, —e, c. g., part. 

dele, II, to part; to divide. 

dém, objective of de. 

dén, 3rd pers. sing., c. g., it; 
dem. pro., c. g., that; pre- 
pos. art., c: g. the. 

denne (dette, disse), this. 

der, adv., there; rel. pro., 
who, which, that. 

der’av, thereof, from that. 

derbor‘te, over there; yon- 
der. 

der’for, therefor; for that. 

der’hen, there; thither. 


der’i, therein; in that. 

der'ifra, from there (that). 

der’imot, against that; on 
the contrary. 

derinde [—in‘ne], in there. 

der’med [-mz], therewith; 
with that. 

der’nzst, in the next place. 

derop‘pe, up there. 

der’paa, then; thereupon. 

der’til, to that (place); be- 
sides. 

der’som, if; in the case. 

der’steds [stés], there; at 
that place. 

des....des, the....the. 

dessert [desser’], c. g., des- 
sert. 

des’uten, besides. 

desver’re, unfortunately; = 
I am sorry to Say. 

det [dzx, 3, 11, n], 3d pers. 
sing., n. g., it; dem. pro., 
n. g., that; pre-pos. art., n. 
g., the. 

dig [dei], obj. of du. 

digte, I, to compose. 

din — dit — dine, your(s). 

dirre, I, to quiver. 

disk, —e(r), c. g., counter. 

diskant’, —er, c. g. treble 
(voice). 

dit, n. g. of din. 

dit, thither. 

dob’ belt, double. 

dog [dag], however; still. 

dél’lar, —s, c. g., dollar. 

dém’kirke, c. g., cathedral. 

démmer, —e, c. g., judge. 

doven [daven], —t, ~—ne, 
lazy. 


* 


298 


draape, —r, c. g., drop. 

dra’ma, —ér, c. g., drama. 

dra(ge) — drog — draget, 
to draw; to go. 

dreie, I, to turn. 

drifts’ maate, —r, c. g., man- 
agement; way of (farm- 
ing). 

drikke — drak — drukket, to 
drink. 

drive — drey — drevet, to 
drive. 

drivkraft, c. g., motive power. 

dryppe,, I, to drip. 

drgm, —me(r), c. g., dream. 

drgmme — drgmte — dr¢gmt, 
to dream. 

du, second pers. informal ad- 
dress (35, a), you; thou. 

due, III, to be fit; to be able; 
det duer ikke, it is no 
good. 

dufte, I, to give off odor. 

duge, I, see due. 

dugelig, —, —e, able; capa- 
ble. 

duk, —e(r), c. g., cloth; table- 
cloth. 

dukke, —r, c. g., doll. 

dukkespil, —, n. g., 
game. 

dulgt, hidden. 

dum [domm], —t, —me, stu- 
pid. 

dundre, I, to make racket. 

dun’kel, —t, —‘le, dark; 
dim. . 

dure, II, to rumble. 

dusk, —e(r), c. g. tassel. 

dygtig, —, —e, able; capable; 
plenty. 


doll- 


dyne, —r, feather-bed. 
dyp, r, deep. 

dyr, —, n. g., animal. 

dyr, r, dear; high-priced. 
dyrkbar, r, tillable. 

dyrke, I, to cultivate. 
dyrkning, c. g., cultivation. 
dekke, I or II, to cover. 
dzmme, I, to dam. 

dg — dgde — (dgdt), to die. 
dgd, c. g., death. 

dgd [dg], r, dead. 

dgr, —e(r), c. g., door. 
dgsig, —, —e, drowsy. 


E. 


éfter, after; behind; next to. 

efterat, after. 

efterhaan’den, gradually. 

efterhvert’, little by little. 

eftersom, as. 

e’gen, c. g.; eget, n. g.; eg ‘ne, 
pl., own. 

egennavn, 
name. 

egenskap, —er, c. g., prop- 
erty; quality. 

egentlig, —, —e, real. 

égg, —, n. g., egg. 

ei, not. 

elie — eide — eid (—et), to 
own. 

eieform, c. g., genitive case. 

eiendom, —me, c. g., prop- 
erty; possession. 

ék’ kel, —t, —‘le, loathsome. 

ekorn, —, squirrel. 

eksa’men, —er, c. g., exam- 
ination. 


—, n. g., proper 


299 


eksamine’'re, II, to examine; 
to quiz. 

eksém’ pel, —ler, n. g., exam- 
ple. 

elev’, —er, c. g., pupil. 

él’ler, or. 

éllers, else; otherwise. 

élske, I, to love. 

élv, —e(r), river. 

émne, —r, n. g., subject. 

en, c. g.; et, n. g.; indefinite 
article. 

en, c. g.; ett, n. g.; (numeral) 
one. 

en (indefinite pronoun), one; 
they, people. 


end [énn], than; — om, 
what if: — naar, but when 
(if). 


éndda, yet; even. 

énde [nn], —r, c. g., end. 

éndelig, finally. 

endnu [énnu], yet; still. 

e‘ner, c. g., juniper. 

e’ner, one (used as a noun). 

eneste, only (one). 

en’gang, once upon a time. 

éng’elsk, English. 

enhver’, ethvert, every. 

én’kelt, single; simple; —e 
(pl.), some. 

ensom, —t, —me, lonely. 

ensomhet, c. g., loneliness. 

ental, singular number. 

enten...eller, either...or; af- 
ter negative — whether... 
Gf. 

entré [angtre’], c. g., entry. 

éple, —r, c. g., apple. 

erende, —r, n. g., errand. 


erfa’ring, —er, c. g., experi- 
ence. 

erin’dre, I, to remember. 

erin’ dring, —er, c. g., recol- 
lection; remembrance. 

erne’re, II, to nourish; to 
feed; to support. 

etage [eta’sje], —er, c. g,, 
story; floor. 

etsteds [etstés’], somewhere. 

éventyr, —, n. g., fairy-tale; 
story in folk-lore. 

evig, —, —e, eternal. 


F, 


faa, few; faatalende, taciturn. 

faa — fik — faat [faatt], to 
get. 

fabrik’, —ker, c. g., factory. 

fa(de)r, c. g., father. 

fag, —, n. g., subject of study. 

falde [11] — faldt — faldt, to 
fall. 

falsk, r, false. 

fami’lie, —r, c. g., family. 

fang, n. g., lap; armful. 

fange, I, to catch. 

fantunger, fant, gipsy. 

fare, —r, c. g., danger. 

fark, —er, c. g., a good-for- 
nothing. 

farlig, —, —e, dangerous. 

fart, c. g., speed. 

fartgi, —er, n. g., boat; ves- 
sel. 

farve, —r, c. g., color. 

farvél’, goodby. 

fast, —, —e, firm; solid. 

fast’ tryllet, —, —ede, 
charmed, 


300 


fat, —, n. g., dish; bowl. 

fat, an adv. used idiomatic- 
ally: ta fat, take hold; Det 
er galt fat med..., Things 
are not well with... 

fatte, I, to understand; to 
catch; to comprehend. 

fattig, —, —e, poor. 

fattigblok, c. g., alms-box. 

fattigdOm, c. g., poverty. 

favn, c. g., embrace; lap. 

favne, I, to embrace. 

februar, February. 

fegte [fékte], I, to fence. 

feil, c. g., mistake; error; 
fault. 

feile, II or I, to: ‘err. 

féld [ll], —e, bed-cover made 
of skins; a robe. 

fele, —r, c. g., fiddle. 

fém’dalerseddel, c. g., 
dollar bill, 

fe’rie, —r, c. g., vacation. 

figur’, —er, c. g., figure; 
shape. 

fin, r, nice; fine; delicate. 

finde [nn] — fandt — fundet, 
to find. 

fin’ ger, —‘re, c. g., finger. 

finnehund, Finland dog; (pol- 
ar dog). 

firskaaren, square-built. 

fisk, —e, c. g., fish. 

fisker, —e, c. g., fisherman. 

fjéld [ll],—, mountain; —luft, 
mountain air; —sti, moun- 
tain path; —slette, moun- 
tain plain; —vidde, moun- 
tain plateau; —vand, 
mountain lake. 

fjern, r, distant. 


five- 


fjord [fjor], —e(r), « g, 
fjord; long bay. 

fjer, —e, c. g., feather. 

fjere,—r, c. g., beach; strand. 

fjgre — fjere. 

f{jgs, —, n. g., cow-barn. 

flakse, I, to flap (wings). 

flate, —r, c. g., plain. 

flere, comp. of mange: sev- 
eral; more (in number). 

flertal, plural number. 

flest, superl. of mange: most. 

flid, c. g., diligence. 

flink, r, smart; able. 

flittig, —, —e, diligent. 

flok, —ke(r), c. g., crowd; 
party. 

flue, —r, c. g., fly. 

fly, III, to flee; shun. 

flyte — figt — flytt, to flow; 
to float. 

flytte, I,to move; to remove. 

flyve — figi — figiet, to fly. 

figte, c. g., cream. 

folde [ll], I, to fold. 

folk, n. g., people. 

folkeoplysning, c. g., en- 
lightenment of the people. 

folkerik, r, populous. 

folkesnak, —, n. g., talk; ru- 
mor; gossip. 

fonn, —er, c. g., snowdrift. 

for, prep., for. See § 56. 

for, adv., too. See § 56, 7. 

for, imp. tense of at fare. 

for’an, before; in front of. 

foran’dre, I, to change. 

for’at, in order that. 

forbe’dre, I, to improve. 

forbe’dring, —er, c. g., im- 
provement. 


301 


for’ben, n. g., fore-leg. 

for’ berede, II, to prepare. 

forbi’, past; over with. 

forbin’de [nn], — bandt — 
— bundet, to connect; to 
combine. | 

forby’ (de), —bgd, —budt, to 
forbid. 

forbau’se, I, to surprise. 

fordi’, because. 

fordéb’le, I, to double. 

forddb’ ling, —er, c. g., doub- 
ling. 

foredrag, —, n. g., lecture. 

forefaldne, that which has 
taken place. 

foregaa, to take place. 

forekomme, —kom, —kom- 
met, to occur (to one) 

forelesning, —er, c. g., lec- 
ture (in a course of in- 
struction). 

forelgbig, for the present; 
meanwhile. 

fore’ne — forente — forenet, 
to unite. 

forestille sig, I, to imagine. 

forestilling, —er, c. g., con- 
cept; idea. 

forfat’te, I, to compose; to 
write (a story). 

forfigi’en, —t, —ne, heedless. 

forfrisk’e, I, to refresh. 

forfzeng’ elighet, c. g., vanity. 

forfer’det, —, —ede, terri- 
fied. 

forfer’delig, —, —e, dread- 
ful. 

forgjz’ves, in vain. 

forgredt’, —, —e, red from 
weeping. 


forholdsvis [ll], comparative- 
ly. 

forkla’re, II, to explain. 

forkla’ring, --er, c. g., ex- 
planation. 

forkle(de), —r, n. g., apron. 

forkom’men, —t, —ne, over- 
come; exhausted. 

forlan’ ge, II, to demand. 

forla’te, —lot, —latt, to for- 
give; to leave. 

forla’telse, c. g., forgiveness; 
pardon. 

forle’gen, embarrassed; per- 
plexed. 

forlove [—la’ve], I, to be- 


troth; — sig, to become 
engaged. 

forlo’velse, c. g., engage- 
ment. * 


form, —er, c. g., forrn; shape; 
(gram.) voice, case. 

formiddag, forenoon. 

formaa’, III, to be able (to 
do). 

fornuft’, c. g., reason; sense. 

fornuftig, —, —e, sensible. 

forngi’e, I, to please; to de- 
light; to gratify. 

forrét’ning, —er, c. g., busi- 
ness. 

forsa’ gelse, —r, c. g., renun- 
ciation. 

forsam’ ling, —er, c. g., gath- 
ering. 

forsegle [—sei’le], I, to sea! 


forsig’tig, —, —e, careful: 
cautious. 
forskjél’ lig, —, —e, different 


forskrek’ke, I, to scare. 


302 


forskyldt [-sjylt’], deserved; 
merited. 
forstaa’, — stod [sto], — 


staat [staatt], to under- 
stand. 

forstaa’else, c. g., wunder- 
standing. 


forstand’ [nn], intellect; 
sense; understanding. 

forstyr’re, I, to interrupt; to 
disturb. 

forstyr’ret, —, 
ranged; crazy. 

forsy’ne, II, to supply; pro- 
vide. 

forset, —ter, n. g., purpose; 
determination. 

forsg’ke, II, to try. 

forsgr’ge, I, to provide for; 
to care for. 

fort, fast. 

for’tid, past tense. 

fortje’ne, II, to earn; to de- 
serve. 

fortje’neste, c. g., that which 
is earned or deserved. 

fortdol’ke, I, to interpret. 

fortolk’ning, —er, c. g., in- 
terpretation. 

fortezl’le, —talte, —talt, to 
tell; to narrate. 

fortel’ ling, —er, c. g., story. 

forun’derlig, —, —e, queer; 
strange. 

forun’dre, I,-to wonder; to 
marvel. 

forun’dre, I, to surprise; — 
sig, to wonder; to marvel. 

forun’dring, c. g., surprise; 
wonder. 

foru‘ten, without. 


—ede, de- 


for’veien, beforehand; in ad- 
vance. 

forvol’de [ll], II, to cause. 

forel’dre, parents. 

forg’ke, I or II, to increase. 

foss, —e(r), c. g., water fall. 

fosse, I, to flow in torrents. 

fot, “ter, c. g., foot. | 

fotsaale, —r, c. g., sole of a 
foot. 

fra, from. 

frakke, —r, c. g., coat; over- 
coat. 

fransk, French. 

fraver, n. g., absence. 

fred [fre], c. g., peace. 

fre’dag, Friday. 

freidig, —, —e, dauntless. 

freidighet, c. g., dauntless- 
ness, 

frélse, II, to save. 

frelse, c. g., salvation. 

frém, forth; forward. 

fremde’les, still. 

fremmed, —, —e, strange. 

frem’over, forward. 

fremskridt, progress. 

fremtid, c. g., future. 

fremtidsmaal, n. g., aim (for 
the future); that toward 
which one strives. 

fri, r, free. 

frier, —e, c. g., wooer. 

frieri, n. g., courtship. 

fri’het, c. g., freedom. 

frisk, r, well. 

friste, I, to tempt; to try. 

fristelse, —r, c. g., tempta- 
tion. 

fri’stund [nn], —er, c. g, 


303 


spare moment; time in 
which one is free. 

fro'k6st, c. g., breakfast. 

frugt, c. g., fruit. 

frygt, c. g., fear. 

frygte, I, to fear. 

frygtelig, —, —e, fearful. 

fugl [ful], —e(r), c. g., bird. 

fuld [ll], r, full. 

fuldkommen, —t, —ne, per- 
fect. 

fuldvoksen, —t, —ne, full- 
grown. 

furet, —, —e, furrowed. 

furu, c. g., fir (tree); —gren, 
—branch. 

futu’rum, future tense; — 
eksaktum, future perfect. 

fyke — fgk — fket, to fly. 

fylde, II, to fill. 

fyr, light. 

fyr’taarn, —, 
house. 

fysik’, c. g., physics. 

fe, n. g., beast. 

felde, II, to drop; to cut 
down (trees). 

felles, common; —kjgn, com- 
mon gender. 

_ ferdig, —, —e, ready; expert. 

fer’re, comp. of faa. 

ferrest, superl. of faa. 

feste, I, to fasten. 

fet’ter, —e, c. g, cousin 
(man). 

fgde, c. g., food; daily bread. 

fgdt, born. 

fgle, II, to feel. 

fglelse, —r, c. g., feeling. 

fglge [ll], —r,c. g., company; 
crowd; consequence. 


n. g., light- 


fglge — fulgte — fulgt, to 
follow; to accompany. 

fglgeskap, accompanying, 
following. 

fgr, before. 

fgre, II, to lead; to carry. 

fgr’end, [nn], before. 

fgrlig, —, —e, corpulent. 

fgr’nutid, pres. perf. tense. 

fgrst; first; in the first place. 


G. 


gaa — gik — gaat [gaatt], to 
go; — til, happen. 

gaard [gaar], —e(r), c. g., 
farm (in Norway); build- 
ing. 

gaardgut, —ter, c. g., heir to 
a gaard. 

gaardmand, one who owns a 
gaard. 

gaards’bestyrer, c. g., one 
who manages a gaard, 

gaars’dagen, yesterday; the 
day of yesterday. 

gaards’ gut, —ter, c. g., hired 
man. 

gaas, gjes [jés], c. g., goose. 

gaf’fel, gaf’ler, c. g., table- 
fork. 

gal, r, mad; crazy; wrong. 

gamling, —er, c. g., old man. 

gammel, —t, —le, old. 

gang, —e(r), c. g., time; walk; 
corridor. 

ganske, quite; entirely. 

gape, II, to gape, to stare. 

gardin’, —er, n. g., or c. &. 
curtain. 

garn, —, n. g., yarn; net. 


304 


gate, —r, street. 

general’, —er, c. g., general. 

ge’nitiv, genitive. 

ge’nus, voice. 

gestikule’re, II, to gesture. 

gever’, —er, n. g., gun. 

gi — gav — git, to give. 

gift, —, —e, married. 

gifte, I, to marry. 

gjalde, I, to ring; to resound 
(as of a horn in the woods). 

gjémme — gjemte — gjemt, 
to hide. 

gjengi [jén’ji], to render; to 
reproduce. 

gjennem, through. 

gjen’reise, II, to re-erect; to 
restore, 

gjen’reisning, c. g., restora- 
tion. 

gjénstand, —e, c. g., object; 
thing. 

gjen’ta, —tok, —tat, to re- 
peat. 

gjerne, gladly; rather. 
§ 60, 3. 

gjerning, —er, c. g., act. 

gjést, —er, c. g., guest. 

gjét, —er, c. g., goat. 

gjzre, II, to ferment. 

gjete, II, to herd. 

gjeter, —e, c. g. herdsman. 

gjg, III, to bark. 

gjgre — gjorde — gjort, to do. 

gjgre plads, make room. 

glad, —e, glad; happy. 

glad i, fond of. 

glane, II, to stare. 

glans, c. g., splendor; lustre. 

glas, —, n. g., glass; tumbler. 


See 


glat, —, —te, smooth; slip- 
pery. 

glémme — glemte — glemt, 
to forget. 

gli(de) — gled — gledet, to 
glide. 

glimre, I, to glimmer; to glit- 
ter. 

glitre, I, to glitter. 

glo, III, to stare. 

glubsk, —, —e, ferocious. 

glytte, I, to peek. 


glede, —r, c. g., gladness; 
joy. 
glede, I, to gladden; to 


cheer; to please. 

glede sig, to rejoice. 

glgd, —er, c. g., glow; (pl.) 
embers. 

glgtte, I, = glytte. 

gnage, I, to gnaw. 

gni(de) — gned — gnedet, 
to rub. 

gnistre, I, to sparkle; to shoot 
fire. 

gneldre, I, to whine. 

god [go], r, good. 

god’het, c. g., goodness; 
kindness. 

goddag [godag’], a word of 
greeting. 

godsnakke, I, to speak gently; 
to reason; to coax. 

godveir [gover], fine weather. 

godveirskveld, fine evening. 

go’tisk, —, —e, Gothic. 

graa, —t, —, gray. 

graaben, c. g., wolf; —lig- 
nende, wolf-like. 

graate — graat — graatt 
(gredt), to cry. 


395 


grad, —er, c. g., degree. 

gradbgining, comparison (of 
adj. and adv.). 

gran, c. g., spruce (tree). 

grand [nn], n. g., (small) 
particle; litet —, a little. 

grave — grov — gravet, to 
dig. 

greie sig, —de, —d, to get 
along. 

gren, —e(r), c. g., branch. 

gripe — grep — grepet, to 
grasp; to clutch; to grab. 

gris, —er, c. g., hog. 

gro, III, to grow. 

grov [grav], r, coarse. 

grue, III, to dread. 

grue, —r, c. g., hearth; fire- 
place. 

gruesten, —e, c. g., hearth- 
stone. 

grund [nn],—e, c. g., reason; 
cause; soil. 

grunde [nn], I, to ponder. 

grus, n. g., rubbish; gravel; 
ruin. 


grusom, —t, —me, cruel; 
awful. 

grense, —r, c. g., limit; 
boundary. 


grees [grés], n. g., grass. 

gresrik, r, luxuriant. 

gresk, Greek. 

grén, —t, —ne, green. 

grgnsaker, vegetables. 

grénsver, n. g., lawn; green- 
sward, 

Gud, God. 

gud, —er, c. g., god. 

gudin‘de, —r, c. g., goddess, 


guds’tjeneste, c. 2., divine 
service, 

guld [ll], n. g., gold. 

gulerot, —rgtter, c. g., car- 
rot. 

gulv, —, n. g., floor. 

gut, —ter, c. g., boy. 

guttestemme, —r, c. g., boy’s 
voice. Z 


H. 


ha — hadde — hat, to have. 

haalke, c. g., ice (in a road). 

haand [nn], “er, c. g., hand. 

haap, —, n. g., hope. 

haape, I, to hope. 

haar, —, n. g., hair. 

haard [haar], r, hard. 

haardfgr, r, hardy. 

hagl, —, n. g., shot. 

hake, —r, c. g., chin. 

hale, —r, c. g., tail. 

hale, II, to pull. 

halling, —er, c. g., a dance. 

hals, —e(r), c. g, neck; 
throat. 

halsbind [nn], —, n. g., neck- 
tie. 

halstgrklede, n. g., 
(hand) kerchief. 

halv [hall], r, half. 

halvdel [haldel], —e, c. g, 
half (part). 

halvhgit, half-aloud; 
whisper. 

halvkvalt, half-smothered. 

halvkvelvt, half turned over, 

ham, him. 

han, he. . 

hane, —r, c. g., rooster. 


neck- 


half- 


306 


han’del, c. g., trade; busi- 
ness. 

han’delsflaate, c. g., 
chant marine, 

handle, I, to trade; to act. 

handle om, to treat of. 

handling, —er, c. g., act; ac- 
- tion. . 

hanske, —r, c. g., glove. 

harme, c. g., wrath; anger. 

harpe, —r, c. g., harp. 

hast, c. g., hurry. 

hat, —ter, c. g., hat. 

haug, —e(r), c. g., hill. 

hauke, I, to shout; to call. 

hav, —, n. g., ocean. 

have, —r, c. g., garden. 

havn, —e(r), c. g., harbor. 

havre, c. g., oats. 

héfte, I, to attach; — blik- 
ket, to fix one’s gaze. 

héftig, —, —e, violent; im- 
petuous. 

hégg, c. g., kind of cherry. 

hel, r, whole. 

hélde [11], II, to lean. 

héldig, —, —e, fortunate. 

héldning, c. g., leaning. 

hélg, c. g., festive time. 

helle, —r, c. g., flat stone; 
slab. 

heller, rather; 
tive) neither. 

heller...end, rather...than. 

hellighet, c. g., holiness; 
sanctity. 

helse, c. g., health. 

hemmelig, —, —e, secret. 

hemmelighet, —er, c. g., se- 
cret. 


mer- 


(after nega- 


hen, away; senere hen, later 
on. 

hende [nn], her, acc. case. 

hen’gi (sig), —gav, —git, to 
devote oneself (to). 

hengi’venhet, c. g., devoted- 
ness. 

henrivende, fascinating, 

hensigt, —er, c. g., purpose. 

hensyn, —, n. g., regard; con- 
sideration. 

hente, I, to fetch. 

hen’vise, II, to refer. 

her, here. 

herlig, —, —e, glorious. 

her’paa, on (to) this. 

herre, —r, c. g., gentleman; 
master; (hr. = Mr.). 

hest, —e(r), c. g., horse. 

hét, r, hot. 

hete — het(te) — hett, to be 
called. 

hévn, c. g., revenge. 

hevnplan, —er, c. g., plan for 
revenge. 

hidsig [hissi], —, —e, quick- 
tempered. 

hilse, II, to greet. 

himmel, himle, c. g., heaven. 

himmerike, n. g., kingdom of 
heaven. 

hin (hint, hine), that, yon. 


hinanden [hinan’], each 
other. 

hindre, I, to hindre. 
hindring, —er, c. g., hin- 
drance. 


hist, yonder. 

histo’rie, —r, story; history. 
hit, hither. 

hit’til, to this time. 


307 


hive — hivde — hivd (—et), 
to throw; to fling. 

hjem [jém], —, n. g., home. 

hjemme, at home. 

hjem’over, homeward. 

hjerte, —r, n. g., heart. 

hjul, —, n. g., wheel. 

hjelp, c. g., help. 

hjelpe — hjalp — hjulpet, 
to help. 

hjgrne, —r, n. g., corner. 

hode, —r, n. g., head. 

hodetullen, crazy; out of 
one’s head. 

hdfte, —r, c. g., hip. 

hdlde [ll] — holdt — holdt, 
to hold. 

holde av, to care for. 

holde op, to quit. 

holde ut, to endure. 

holdning, c. g., carriage (as 
of a person). 

hdlme, —r, c. g., small island. 

honning, c. g., honey. 

hop, —e(r), c. g., crowd. 

hip, —, n. g., jump. 

hoppe, I, to jump. 

hds, with; by; at. 

hovedtid, principal tense. 

hovedbygning, main  build- 
ing. 

hovedsa’ gelig, chiefly. 

hovedsogn [—songn], n. g,, 
principal parish. 

hovedstad, —steder, c. g., 
capital. 

hud, c. g., skin; hide. 

hue, —r, c. g., cap. 

hueskjerm, —e(r), c. g., cap- 
visor, 


hugge — hig — hugget, to 
chop; to cut. 

hul, —, n. g., hole. 

hul’der, —‘dre, c. g., the fairy 
of the herd in Norse folk- 
lore. 

hulke, I, to sob. 

hund [nn], —e(r), c. g., dog. 

husmand, see Lesson 38, 
note 4. 

hus, —, n. g., house. 

huske, I, to remember. 

hustru, —er, c. g., wife. 

hvad [va], what. 

hval, —e(r), c. g., whale. 

hvalp, —e(r), c. g. whelp; 
puppy. 

hvalpunge, young whelp. 

hvas, r, sharp. 

hvém, who; whom. 

hver, —t, each; every. 

hverandre, one another. 

hvergarn, home-spun yarn. 

hverdagslag, in reference to 
every-day affairs. 

hverken, neither. 

hver’mand, every man; ev- 
erybody. 

hvete, c. g., wheat, 

hvile, c. g., rest. 

hvile, II, to rest. 

hvilken (hvilket, 
which. 

hvis, if; in case; whose. 

hviske, I, to whisper. 

hvit, r, white. 

hvithaaret, —, 
haired. 

hvitne, I, to turn white. 

hvor, where; (in exclamation) 
how, 


hvilke), 


—e, white- 


308 


hvor’av, whereof; of what. 

hvor’dan, how. 

hvor’fra, from what; whence. 

hvor’for, why. 

hvor’ledes, how. 

hvor’med, wherewith. 

hvor’om, about which. 

hvor’til, to which; to what. 

hvor’ved, whereby. 

hvelv, —, n. g., vault; dome. 

hvelve, I, to vault; to cap- 
size. 

hyl, —, n. g., howl. 

hylde [ll], —r, c. g., shelf. 

hys(s)! hush. 

hysse, I, to huch. 

hytte, I, to threaten (with 
the fist). 

hende [nn], II, to happen. 

henge — hang — hengt, to 
hang. 

heve, I, to raise. 

hgi, r, high. 

h¢i, n. g., hay. 

hgide, —r, c. g., height. 

hgimésse, —r, c. g., morning 
service. 

hgire, right (side etc.). 

hgimodig, —, —e, high- 
minded; magnanimous. 

hgitid, —er, c. g., festival; 
holiday. 

hgionn, c. g., haying season. 

hgisaate, —r, c. g., hay-cock. 

hgislede, —r, c. g., hay-sled. 

hgitgrke, n. g., favorable 
weather for drying hay. 

hgne, —r, c. g., hen. 

hgns, poultry. 

h¢gre, II, to hear. 

hgst, c. g., autumn. 


hgste, I, to harvest. 
hgstning, c. g., harvest. 


| 


Lin: 

iaar’, this year. 

iaf’ten or i aften, this even- 
ing. 

iblandt’, among. 

idag’, today. 

idet [idz’], just as. 

ifjor’, last year. 

ifra’, from. 

ifglge [ifdl‘le], in company; 
according to. 

ifgre (sig), I, to put on (ar- 
ticles of dress). 

igaar’, yesterday. 

igjen [ijén’], again; back. 

igjen’nem, through. 

ihjél’, to death. 

ihop’, together. 

ihu’, at komme ihu, to re- 
member. 

ikke, not. 

ikvéld [ll], this evening. 

ild [ill], c. g., fire. 

ilde [ille], bad. See §60, 1. 

ildebrand [ll—nn], c. g., fire; 
conflagration. 

ildhjul, —, n. g., fire-wheel. 

ildrgd [ilrd], r, crimson. 

ildsted [ilste], n. g., fire- 
place. 

il’ter, —t, —re, irritable. 

imél’lém, between. 

imid’lertid’, meanwhile. 


imorgen [ima‘ren}], tomor- 
row. 
imorges [ima*‘res], this 


morning. 


309 


‘mot’, against. 

«mper’ativ, imperative. 

imperfék’tum, imperfect or 
past tense. 

ind’ bilde [nn—Ill], II, to im- 
agine; to make believe. 

indbildning, c. g., imagina- 
tion; something imagined. 

indbildningskraft, c. g., power 
of imagination. 

indbildsk, —, —e, conceited. 

ind’ by(de), —bgd, —budt, to 
invite. 

indbygger, —e, c. g., inhab- 
itant. 

indbyrdes, mutual(ly). 

ind’dele, II, to classify. 

inde [nn], inside. 

indenad, lese —, to read from 
the book, as opposed to 
reading from memory. 

inderlig, heartfelt. 

inderst [in’nerst], innermost. 

indhold [inhdl], n. g., con- 
tents. 

indik’ ativ, indicative mode. 

indre, inner. 

indgang [nn], —er, c. g,, 
entrance. 

indsjg [nn], —er, c. g., lake. 

ind’rgmme [nn], I, to ad- 
mit; to concede. 

industri’, —er, c. g., indus- 
try. 

ind’til [nn], until; up to. 

ind’tredende [nn—nn], the 
one (those) entering. 

indtryk [nn], —, n. g., im- 

- pression. 

ingen, no one; no; none; no- 


body. See §66. 


insekt, —er, n. g., insect. 

intet, n. g. of ingen. 

intetkjgn, neuter gender. 

is, c. g., ice. 

ismark, —er, c. g., ice-field. 

iste’denfor or istedetfor, in 
the place of. 

iser’, especially. 


J. 
ja, yes. 
jage, I, to chase. 
jagt, c. g., chase. 
jeg [jei], I. 
jénte, —r, c. g., girl. 
jérn, n. g., iron. 
jernbane, —r, c. g., railway. 
jévn, r, even. 
jo, yes; jo lenger, the far- 
ther. 
jord [jor], n. g., earth; soil. 
jordbruk, n. g., farming. 
jordbund [jorbunn], c. g., 
soil; ground. 
jorddyrkning, c. g., farming. 
jorden [jor’en], (the) earth. 
ju’ bel, c. g., jubilation; mirth. 
juble, I, to express joy. 
jul, c. g., Christmas. 
juleferie, —r, c. g., Christ- 
mas vacation. 
julegodt, Christmas-dainties. 
ju’li, July. 
ju’ni, June. 
jegt, —e(r), c. g., boat with 
one mast. 


K. 


kaas, c. g., course. 
kafe’, —er, c. g., café; res- 
taurant. 


310 


kaf’fe, c. g., coffee. 

kake, —r, c. g., cake. 

kakke, I, to rap; to cackle. 

kald [ll], —, n. g,, call. 

kalv, —e(r), c. g., calf. 

kamerat’, —er, c. g., compan- 
ion; chum. 

kam’mer, kam‘re, n. g., room. 

kamp, —e, c. g., fight; battle. 

kamp’plads, c. g., place of 
battle. 

kan, pres. of at kunne. 
§77. 

kanske [—sje], perhaps. 

kant, —er, c. g., direction; 
edge. 

xapit’el, —ler, n. g., chapter. 

kap’Igp, —, n. g., race. 

kap‘Ilgpe, to race, 

kaptein’, —er, c. g., captain. 

kar, —er, c. g., man. 

karaf’fel, karafler, c. g., de- 
canter. 

karakter’, c. g., character. 

karfolk, man; men-folk. 

kaste, I, to throw. 

ka’sus, c. g., case. 

kat, —te(r), c. g., cat. 

katekis’ mus, —er, c. g., cate- 
chism. 

kate’ter, —re, n. g., (in- 
structor’s) chair or desk. 

kemi [kjemi’], c. g. chem- 
istry. 

kind [kjinn], 


See 


—er, n. g, 


cheek. 
kirke [kjirke], —r, c. g., 
church. 
kirkefarende, church-going 
(adj.). 


kirkegaard, c. g., churchyard. 


kirkegang, c. 
going. 

kirketgrklede, n. g., térklede, 
(hand) kerchief. 

kiste, —r, c. g., trunk. 

kjede, —r, c. g., chain. 

kjélder [ll], —e, c. g., cellar. 

kjénde [nn], II, to know; to 
feel. 

kjende igjen, to recognize. 

kjending [nn], —er, c. g, 
acquaintance. 

kjolebukse, c. g., a boy’s gar- 
ment. 

kjek [kjék], r, manly. 

kjelke, —r, c. g., sled. 

kjzlkebakke, —r, c. g., hill 
for coasting. 

kjzmpe, I, to fight. 

kjer, r, dear. 

kjerlig, —, —e, kind; loving. 

kjerlighet, c. g., love. 

kjzrlighetsvise, c. g., 
song. 

kjgk’ ken, —er, n. g., kitchen. 

kjgkkendgrsklinken, the knob 
on the kitchen-door. 

kjgn [kjgnn], n. g., gender; 
sex. 

kjgpe, II, to buy. 

kjgre, II, to ride; to drive. 

kjgt, n. g., meat. 

klage, I, to complain. 

klang, c. g., clang; ring of a 
bell; sound. 

klanglds, r, dull-toned. 

klappe, I, to pat; to palpitate. 

klar, r, clear. 

klarveir, n. g., clear weather. 

klask, smack. 

klasse, —r, c. g., class. 


g, church- 


love- 


311 


klas’sisk, —, —e, classic(al). 

klémme, —r, c. g., pinch. 

klemme — klemte — klemt, 
to pinch; to press (to- 
gether). 

klinge — klang — klinget, 
to ring; to sound. 

klippe, —r, c. g., cliff. 

klok, r, wise. 

kldkke, —r, c. g., watch; bell. 

klokker, —e, c. g., a sexton; 
an assistant in church serv- 
ice. 

klokkesnor, —e, c. g., bell- 
rope. 

klép, —per, c. g., a log-bridge 
from the ground to the 
floor of the hay-mow. 

klunk, —, n. g., a word to 
imitate the sound. 

klump, —er, c. g., lump; clod. 

klunger, c. g., brier; thorns. 

klynge, —r, c. g., cluster. 

klyve — klgv — klgvet, to 
climb. 

klze(de), II or III, to dress. 

kle(de)r, clothes. 

kledeskler, clothes made of 
fine cloth. ¢ 

kledestrgie, —r, c. g., trgie, 
coat or jacket. 

knake, I or II, to creak. 

knap, —per, c. g., button. 

knégt, —er, c. g., lit. a young 
man, but used as a term of 
contempt. 

knitre, I, to crackle. 

kniv, —er, c. g., knife. 

knurre, I, to snarl; growl. 

knytte, I, to tie; to double (a 
fist). 


kne, —r, n. g., knee. 

knzbukser, knee-pants. 

kok, —ke(r), c. g., cook. 

kokke, —r, c. g., a lady cook, 

koke, II, to cook. 

kdld [ll], r, cold. 

komme — kom — kommet, 
to come. 

komme av, to be derived 
from; to be due to. 

komme sig, to recover; to 
improve. 

kommo‘de, —r, c. g., com- 
mode. 

kone, —r, c. g., wife. 

konfirmant’, c. g., candidate 
for confirmation. 

konfirmation. [—sjon’], c. g., 
confirmation. 

konfirme’re, II, to confirm. 

konge, —r, c. g., king. 

kongle, —r, c. g., a large 
spider. 

konjugation’ 
jugation. 

konjuge’re, II, to conjugate. 

k6n’junktiv, subjunctive. 

konsonant’, —er, c. g., con- 
sonant. 

kontor’, —er, c. g., office. 

k6n’trabok, “er, c. g., pass- 
book. 

kop, —per, c. g., cup; kitchen 
utensil. 

kor, n. g., chancel; choir. 

korn, n. g., grain. 

kOrs, n. g., cross. 

kort, —, —e, shor‘. 

késtbar, r, costly; expensive. 

kdste, I, to cost. 


[—sjon], con- 


kdstelig, —, —e, amusing. 

kraake, —r, c. g., crow. 

kraakerede, —r, n. g., crow’s 

~ nest. 

kraft. - "er, 6) es 
might; strength. 

krak, —ker, c. g., low stool. 

krambod, c. g., store, shop. 

krave, —r, c. g., collar. 

kreatur’ vei, cow-path. 

kredit’, c. g., credit 

kreds_ [kréts], —e, c. g, 
circle. 

krémte, I, to clear one’s 
throat; to pretend to cough. 

kridt, n. g., chalk. 

krig, —e, c. g., war. 

krigs’ mand, “, c. g., warrior. 


power; 


krigsskib, —, n. g., battle- 
ship. 
kringle, —r, c. g., a cake 


shaped like the figure 8. 

kringmelt, talkative; rapid in 
speech. 

krist’endém, c. g., Christian- 
ity; Christian teaching. 

krok, —e(r), c. g., corner; 
nook; hook. 

krép, —per, c. g., body; fel- 
low. 

krus, —, n. g., mug; dish. 

krushode, —r, n. g., curly- 
head. 

krusning, c. g., ripple. 

kruset, —, —e, curly. 

kry, —, —, proud. 

krype — krép — krgpet, to 
creep. 

krzenke, I, to offend. 

ku, —e(r), (or kjgr), c. g., 
cow. 


312 


kue, I, to subdue. 

kil, —, n. g., coal. 

kulde, c. g., cold. 

kuldseile, II, to capsize. 

kule, —r, c. g., bullet. 

kulgl¢r, embers. 

kultur’, c. g., culture. 

kun, only. 

kund’skap [nn], —er, c. g,, 
knowledge. 

kunne — kunde [nn] — kun- © 
net (pres. kan), to be able; 
to know. See §77. 

kunst, c. g., art. 

kur’sus, kur‘ser, n. g., course. 

kusi‘ne, —r, c. g., cousin 
(lady). 

kvart, c. g., a quarter (of a 
dollar). 

kvart, n. g., quarter (as of an 
hour). 

kvarter’, —er, n. g., quarter 
of an hour. 

kvas, —t, —se, sharp. 

kveld [kvél], —e(r), c. g., 
evening. 

kveldsmat, c. g., supper. 

kvern, —e(r), c. g., mill. 

kvernhus, —, n. g., mill-house. 

kvik, —t, —ke, quick; lively; 
alert. 

kvinde [nn], —r, c. g., woman. 

kvindfolk, n. g., woman; pl., 
women-folk. 

kvint, treble (string). 

kvit, rid. 

kvege, I, to refresh. 

kvele, II, to quench; to 
smother. 

kylling [kjy—], —er, Cc. &., 
chick. 


313 


kyllinghgne, “—1, c. g., hen 
with a brood of chicks. 

kysse [kjy—], I or II, to 
kiss. 

kyst [kjyst],—er, c. g., coast. 


L. 


laane, II, to loan. 

laar, —, n. g., thigh. 

laas, c. g. or n. g., lock. 

laase, II, to lock. 

laave, —r, c. g., barn-floor; 
hay-mow. 

laaveklop, c. g., barn-bridge. 
See kldp. 

la, see late. 

lag, —, n. g., party. 

lage, I, to make. 

lam, —, n. g., lamb. 

landbruksskole, agricultural 
school. 

landskap, —, n. g., landscape. 

lang, r, long. 

langbenet, —, —bente, long- 
legged. 

langs, along. 

langsom, —t, —me, slow; te- 
dious. 

lass, —, n. g., load. 

laste, I, to blame; to load 
(a ship). 

lat, r, lazy. 

late — lot — latt, to let; 
to seem; to pretend. 

latin’, c. g., Latin. 

latinsk’, —, —e, Latin (as 
adjective). 

latin’skole, grammar school. 

lat’ter, c. g., laughter. 

lat’terlyst, c. g., desire to 
laugh. 


latterskrike, —r, c. g,, pro- 
vincial name for a bird 
(shrike), 

lattertak, laughing-spell. 

lav, r, low. 

lave, I, to make. 

lave til, to prepare. 

le — lo — ledd, to laugh. 

ledig, —, —e, idle; super- 
fluous. 

légg, —e(r), c. g., leg. 

lei, r, troublesome; unpleas- 
ant, 

leie, —r, n. g., bed (in this — 
case, of an avalanche). 


leiefolk, n. g., hired help 
(people). 

leiekone, —r, c. g., hired 
woman, 


leilighet, —er, c. g., occasion. 

lek, —e(r), c. g., play; game. 

leke, II, to play. 

lekekamerat, —er, c. g., play- 
mate. 

lekeplads [—plass], 
c. g., playground. 

lékse, —r, c. g., lesson. 

lém, —mer, c. g., loft; up- 
stairs. 

lémpelig, —, —e, gentle; le- 
nient. 

léns, devoid. 

lét, —, —te, light. 

léte — lette — lett, to hunt; 
to search. 

létte, I, to lighten; to lift. 

léve, —de, —d (—et), to live. 

levebrgd [—br¢], n. g., live- 
lihood. 

levedage, (life) born days. 


—e(r), 


314 


le’ ven, n. g., uproar; noise. 

leve're, II, to deliver. 

ligge — laa — ligget, to lie 
(recline). 
li, —er, c. g., mountain slope 
covered with vegetation, 
ligne [lingne], I, to liken; to 
resemble. 

lik, r, like. 

like, adv. with various mean- 
ings: like til, clear to; like 
godt, just the same, just 
as well. 

like, II, to like. 

likegyldig, —, —e, indiffer- 
ent. 

likegyldighet, —er, c. g., in- 
difference. 

likesaa, also. 

likesom, (just) as if. 

linje, —r, c. g., line. 

linned, n. g., linen. 

linnedkrave, —r, c. g., linen 
collar. 

list, c. g., cunning. 

liste, I, to move stealthily; to 
sneak. 

liste, —r, c. g., molding. 

liten, n. g. litet, pl. smaa; 
def. lille, little; small. 

litt, a little. 

litteratur’, —er, c. g., liter- 
ature. 

liv, n. g., life. 

livkjole, —r, c. g., bodice. 

livlig, —, —e, lively. 

livs’ gnist, c. g., spark of life. 

livs’maal, n. g., life-aim. 

livs’vilkaar, —, n. g., con- 
dition(s) of life. 


ljome [ljome or jome], II, 
to resound. 

lod’den, —t, —ne, furry. 

loft, —, n. g., loft; upstairs. 

lo’ gisk, —, —e, logical. 

logre, I, to wag (the tail). 

ldkke, I, to call; to coax. 

lokomotiv’, —er, n. g., loco- 
motive. 

lomme, —r, c. g., pocket. 

losse, I, to unload (a boat). 

lot, see late. 

lov [lav], c. g., permission; 
leave. 

love, II or I, to promise. 

lovlig, —, —e, lawful; legal. 

lue, —r, c. g., blaze; flame. 

luft, c. g., air. 

lug, c. g., hair; forelock. 

lugte, I, to smell. 

lukke, I, to close. 

lun, r, cozy. 

lund [nn], —e, c. g., grove. 

lune, —r, c. g., mood. 

lukke op, to open. 

lum’mer, —t, —re, sultry. 

lutter, pure(ly); sheer. 

lyd, —, c. g., sound. 

lydig, —, —e, obedient. 

lydighet, c. g., obedience. 

lye, III, to listen. 

lykke, c. g., luck; happiness. 

lykkelig, —, —e, fortunate; 
lucky; happy. 

lykgnsk’ning, c. g., wishing 
of good luck; congratula- 
tion. 

lyn, —, n. g., lightning. 

lyne, II, to lighten. 

lyng, c. g., heather. 


315 


lys, —, n. g., light; candle. 

lys, r, light (in color). 

lyslet, —, —te, fair; blonde. 

lysning, c. g., light (as of 
fire in the distance). 

lyst, c. g., desire. 

lystig, —, —e, jolly. 

lystighet, c. g., merriment. 

lytte, I, to listen. 

lyve — 1¢i — Igiet, to lie. 

legge — la — lagt, to lay. 

lene, II, to lean. 

lenge, long. 

lenge siden, long ago. 

leng’er, longer. 

lengst, longest. 

lengte, I, to long. 

lerd, —, —e, learned; erudite. 

lere, II, to learn; to teach. 

lerer, —e, c. g., teacher. 

les [less], —, n. g., load. 

lese, II, to read. 

Igfte, —r, n. g., promise. 

Igfte, I, to lift. 

I¢gierlig, —, —e, funny. 

Ign [ldgnn], c. g., reward. 

Ignne, I, to pay (wages). 

Ignne sig, to pay. 

Igp, —er, c. g., lunch-box. 

lgp, —, n. g., run. 

Igpe — Igp — Igpet, to run. 

I¢s, r, loose. 

Igse, II, to loosen. 

Igse op, to untie; to dissolve. 

Igv, n. g., leaves; foliage. 

Igvskiftning, c. g., change of 
foliage. 

Igvspring, n. g., leafing; 
shooting of leaves. 

Igvspret, n. g., budding. 


M. 


maa, must. F'res. of at maatte, 

maal, —, n. g., measure; aim; 
voice. 

maaltid, —er, n. g., meal. 

maane, —r, c. g., moon. 

maaned, —er, c. g., month. 

maase (maage), —r, c. g., 
(sea) gull. 

maate, —r, c. g., way; man- 
ner. 

maatte, to be obliged to. See 
§78. oe 

ma’ ger, —t, —‘re, poor, thin. 

magt, c. g., might; power. 

mai, May. 

make, —r, c. g., mate; coun- 
terpart. 

makelgs, r, matchless. 

male, II, to grind; to paint. 

man, ind. pro., man; one; 
they. See §63. 

mand [mann], *, c. g., man. 

man’dag, Monday. 

mange, many. 

mangle, I, to lack. 

mangt, much; many things. 

mark, —er, c. g., ground; 
field. 

mark’arbei’de, n. g., field- 
work. 

mars, March. 

marsj, c. g., march. 

marsje’re, II, to march. 

maski’ne, —r, c. g., machine. 

maskineri’, n. g., machinery. 

mas’siv, r, massive. 

mat, c. g., food. 

matematik’, c. g., mathemat- 
ics. 


316 


matrés’, —er, c. g., sailor. 

matvare, —r, c. g., article of 
food. 

mazur’ka, c. g., a dance. 

med [mz], with. See §55. 

med’dele, II, to inform; to 
impart. 

me’dens, see mens. 

megen, n. g. meget, much. 

mel, n. g., meal; flour. 

mélde [ll], to report. 

mélk, c. g., milk. 

melke, I, to milk. 

melkehylde [—hylle], —r, c. 
g., mik-shelf. 

méllem, between. 

mellemtid, c. g., interval; the 
intervening time. 

mén, but. 

mene, II, to mean; to express 
(as one’s opinion). 

mening, —er, c. g., opinion. 

ménneske, —r, def. menne- 
skene, man (in general). 

menneskelig, —, —e, human. 

mens, while; meanwhile. 

mér(e), more. 

merke, —r, n. g., mark; notice. 

merke, I, to mark; to notice; 
— sig, to take note of. 

merkelig, —, —e, remarka- 
ble; strange. 

mé€sse, —r, c. g., mass. 

mést, most. 

mest’er, —e€, c. g., 
champion. 

meto‘de, —r, c. g., method. 

mid’dag, —e, c. g., dinner. 

mid’dagshvil, c. g., noon 
rest.‘ : 

midt, in the middle (of). 


master; 


mid’del, mid‘ler, n. ¢., means. 

mig [mei], me. 

mil, —, c. g., mile. 

min, n. g. mit, pl. mine, my 
or mine. 

minde, —r, n. g., memory; 
memorial. 

mindre, less; smaller. 

mindst, least; smallest. 

mine, —r, c. g., facial expres- 
sion. 

minespil, n. g., play of facial 
expressions. 

mis’ forstaa, —forstod, —for- 
staat, to misunderstand. 

misforstaaelse, c. g., misun- 
derstanding. 

miste, I, to lose. 

mistenkelig, —, —e, suspi- 
cious. 

misundelse [—un’nelse], c. 
g., envy. 

mjauende, mewing. 

mo, —er, c. g., heath; plain. 

mo(de)r, mgdre, c. g., mother. 

modig, —, —e, brave. 

moder’ne, —, —, modern. 

morfar, c. g., grandfather 
(mother’s father). 

morgen [maarenr], c g, 
morning. 

morgendagen, the morrow. 

moro, c. g., fun. 

mosé, c. g., moss. 

mot, n. g., courage. 

mot, against. 

motgang, c. g., adversity. 

motvilje, —r, c. g., opposi- 
tion; contrariness (on the 
part of others). 

muldet, —, —e, soiled. 


317 


mulig, —, —e, possible. 

mund [nn], —e, c. g., mouth. 

mun’ter, —t, —re, cheerful. 

mur, —e, c, g., (stone) wall. 

mus, —, c. g., mouse. 

musik’, c. g., music. 

myr, —e, c, g., marsh. 

myr (or maur), c. g., ant. 

megtig, —, —e, mighty. 

met [mztt],—,—te, satiated. 

mg’bel, mgbler, n. g., (piece 
of) furniture. 

mgblement’ [—mang], 
niture. 

mgisom, —t, —me, trouble- 
“some. 

mglle, —r, c. g., mill. 

mgne, —r, c. g., ridge of a 
roof. 

mgn’‘ster, —re, n. g., pattern. 

mgrk, r, dark. 

mgte, —r, n. g., meeting. 

mgte — mgtte — mgtt, to 
meet. 


fur- 


N. 


naa, III, to reach. 

naade, c. g., mercy. 

naal, —e(r), c. g., needle. 

naalgie, —r, n. g., needle’s 
eye. 

naar, when. 

nabo, —er, c. g., neighbor. 

nabobgyd, —er, c. g., neigh- 
borhood. 

naken, —t, —ne, naked. 

nakke, —r, c. g., neck. 

nar, —re, c. g., fool. 

narre, I, to fool. 

nat, *’ter, c. g., night. 


natur’, c. g., nature. 

natur’lig, —, —e, natural. 

natur’ligvis, of course. 

navn, —, (or —e), n g, 
name. 

navnord [—6r], n. g., noun. 

ned [ne], down. 

ned’ad, [or ne’ad], down- 
ward. 

nedenfor, below. 

ne’derst, nethermost. 

nedfor [ne’fér], down. 

nedre, nether. 

neg, —, n. g., sheaf. 

negl [neil], —e(r), (finger) 
nail. 

nei, no. 

némlig, namely; that is. 

némme, aptness; ability (to 
learn). 

néppe, hardly. 

nét, neatly. 

nétop, exactly; just. 


nidstirre, I, to stare. 


nikke, I, to nod. 

nisseé, —r, c. g., hobgoblin; 
an imaginary character in 
Norse folk-tales. 

niste, c. g., lunch (for travel). 

nistekop, c. g., utensil for 
carrying lunch. 

nistelgp, c. g., lunch-box. 

nogen [noen], some one. See 
§65. 

nogenlunde [nn], somewhat. 

nogensinde [nn], any time; 
ever. 

nok, enough. 

no’minativ, nominative. 

non, lunch time (about 3 p. m) 

nord [nor], north, 


318 


nordenvind [norenvinn], c. 
g., north wind. 
nordlig, —, —e, northerly. 


nordmand [nor’mann], — 
mend, c. g., Norseman; 
Norwegian. 


nordre, —, —, northern. 

norsk, Norse, Norwegian. 

novél’le, —r, c. g., novel. 

novém’ ber, November. 

nu, now. 

num/’mer, numre, n. g., num- 
ber. 

nu’tid, c. g., present (tense). 

ny, r, new. 

nybygger, —e, c. g., pioneer. 

nylig, ‘recently. 

nynne, I, to hum. 

nytte, I, to make use of; to 
be of use. 

ner, near. 

neringsvei, —e(r), c. g., way 
of earning a living; in- 
dustry. 

nzrme (sig), I, to draw near. 

nese, —r, c. g., nose. 

neste, c. g., neighbor; fel- 
low-man. 

nesten, nearly. 

neve, —r, c. g., hand; fist. 

nzvne, II, to name; to men- 
tion. 

nzvneform, 
(case). 

ngdig, reluctantly. 

ngdven’dig, —, —e, neces- 
sary. 

ngie, —, —, precise; particu- 
lar. 

ngken, —t, —ne, naked. 


nominative 


0. 


of’ fentlig, —, —e, public. 

Sfte, often. 

og [6], conj., and. 

6g, adv., also. 

Oogsaa [6s’saa or 
also. 

okse, —r, c. g., ox. 

okto’ber, October. 

om [omm or 6mm], about. 
See 853. 


6k’ saa], 


omegn [omein], c. 2g, en- 
virons. 

omgi’velser, surroundings; 
environment. 


om’‘handle, I, to treat of. 

omhu, c. g., care. 

omhyg’ gelig, —, —e, careful. 

omkring’, (a)round; about. 

om’ringe, I, to surround. 

omsten’dighet, —er, c. g., 
circumstances. 

omtanke, c. g., 
forethought. 

omtrent’, about; nearly. 

ond [onn], r, bad; evil. 

onkel [ong’kel], —ler, c. g., 
uncle. 

ons’dag, Wednesday. 

op [Sp or opp], up. 

op’ad, upward. 

op’bevare, II, to keep; te 
preserve. 

op’dage, I, to discover. 

opdagelse, —r, c. g., discov- 
ery. 

op’drage, —drog, —draget, 
to bring up; to educate. 

opdrager, —e, c. g., educator; 
one who birings (one) up. 


discretion; 


319 


op’dekning, c. g., used in 
speaking of a set table. 

op’ fatte, I, to understand; to 
construe. 

op’ fatning, —er, c. g., under- 
standing; construction. 

op’fgre, II, to build; to 
erect. 

op’gi, —gav, —git, to give 
up. 

opgjgr, —, n. g., settlement 
(of affairs). | 

ophdld [ll], —, n. g., stay; 
sojourn; intermission; sup- 
port. 

op’ holde, —holdt, —holdt, to 
support; to delay. 

opholde sig, to stay (at a 
place). 

ophgr, n. g., cessation. 

op’Igpen, —t, —ne, 
grown. 

opmerk’som, —t, —me¢, at- 
tentive. 

opmerk’somhet, c. g., atten- 
tion. 

op’muntre, I, to encourage. 

op’muntring, c. g., encour- 
agement. 

op’mure, II, to build up (of 
stone). 

op’naa, III, to reach; to at- 
tain. 

op’pi (oppe i), up in. 

op’reist, —, —e, erect. 

op’rette, I, to erect; to estab- 
lish. 

oprin’delig, —, —e, original. 

op’rulle, I, to roll up. 

opsitter, —e, c. g., land-owner. 

op’stille, I or II, to place, 


over- 


op’stilling, c. g., 
ment. 

op’ta, —tok, —tat, to take 
up. 

optrin, —, n. g., scene. 

op’t¢, III, to thaw; to melt. 

opvar’te, I, to wait (on a 
table). 2 

opvar’ter, —e, c. g., waiter. 

opvart’ning, c. g., waiting. 

opvékst, c. g., growing up. 

ord [or], —, n. g., word. 

drden, c. g., order (in things). 

ordne, I, to arrange. 

Ordre, —r, c. g., order; com- 
mand. 


arrange- 


orm, —e(r), c. g., snake; 
worm. 

ost, c. g., cheese, 

6’ver, over. See $54. 

overende [—en‘ne], over, 
down, 


overens’, at komme —, to 
agree. 

o’verfor, opposite; above. 

o’verfuse, II, to abuse. 

o’verfgre, II, to transfer. 

overhendig, —, —e, excess- 
ive; tremendous. 

o’verhgre, II, to hear; to ex- 
amine. 

o’verhgring, c. 2, 
ing; examination. 

o’verkrop, c. g., upper part 
of the body. 

o’verlate, —lot, —latt, to 
give over; to surrender. 

overlegen, —t, —ne, superior; 
supercilious. 

o’verraske, I, to surprise. 

o’vertyde, I, to convince, 


examin- 


320 


o’vervegt, c. g., over-weight; 
balance. 

o’verveie, I, to consider; to 
think (something) over. 

o’vervelde, I, to overwhelm. 


ovn, —e(r), c, g., oven; 
stove, 

P, 
paa, on. See §57. 


paaferde [—fz‘re], going on. 

paa’kledning, c. g., dress- 
ing. 

paany’, anew; over again. 

paa’staa, —stod [sto], —staat 
[staatt], to claim; to as- 
sert. 

pagt, —er, c. g., covenant. 

pakke, I, to pack. 

pakke ut, to unpack. 

pakke sig, to be gone; to get 
(oneself) gone. 

pande [nn], —r, forehead. 

papir’, n. g., paper. 

papir’rulle, —r, c. g., paper- 
roll. 

par, —, n. g., couple. 

particip’ (ium), —ier, n. g., 
participle. 

passager [passasjér’], —er, 
c. g, passenger. 

passe, I, to watch; to be ap- 
propriate. 

passe (en) op, to keep watch 
of. 

paviljong’, —er, c. g., pa- 
villion. 

peke, II, to point. 

pén, —ne(r), c. g., pen. 


pén, r, fine; nice. 

pénge(r), money. 

pepper, c. g., pepper. 

pepperkvern, —e(r), c. g,, 
pepper-mill, 

perm, —er, c. g., cover (of a 
book). 

person’, —er, c. g., person. 

pigger, pegs. 

pike, —r, c. g., girl. 

pile, II, to move swiftly. 

pille, I, to pick (at some- 
thing). : 

pioner’, —er, c. g., pioneer. 

pipe, —r, c. g., pipe. 

plads [plass], —er, c. g, 
place; part of a gaard. 

plage, I, to torment. 

plage, —r, c. g., torment; 
trouble. 

plan, —er, c. g., plan. 

planke, —r, c. g., plank. 

pleie, c. g., care; tending. 

pleie, —de, —d (—et), to be 
wont to. 

plétte, I, to stain; to mar. 

pligt, —er, c. g., duty. 

plire, II, to blink; to wink 
rapidly. 

pludselig [plutselig], —, —e, 
sudden. 

plukke, I, to pick. 

pluskvamperfek’tum, past 
perfect tense. 

poesi’, c. g., poetry. 

pol’ka, c. g., polka. 

pose, —r, c. g., bag. 

po’sitiv, r, positive. 

potet’, —er, c. g., potato. 

prént, print, 


321 


present [presang’], —er, c. 
g., present; gift. 

prést, —er, c. g., pastor. 

prestegjeld, —, n. g., parish. 

pris, —er, c. g., price. 

privat’, —, —e, private. 

procent [—sént’], per cent. 

produkt’, —er, n. g., product. 

profés’sor, —so’rer, c. g., 
professor. 

profet’, —er, c. g., prophet. 

prono’men, —er, c. g., pro- 
noun. 

predikat’, —er, n. g., predi- 
cate. 

predikatsord, predicate (or 
attribute) complement. 


pregtig, —, —e, grand; 
splendid. 

prekestol, c. g., pulpit. 

preposition’ [—sjon], —er, 


c. g., preposition. 
pre’sens, present tense. 
prgve, —de, —d (—et), to 

try. 
prdve, —r, c. g., test; trial. 


pudsig [pussig], —, —e, 
queer; comical. 

puf, —, n. g., push. 

puffe, I, to push. 

pult, —er, c. g, (writing) 


desk. 
punkt, —er, n. g., point. 
pust, —, n. g., puff; breath. 
puste, I, to breathe. 
pute, —r, c. g., pillow. 
putre, I, to bubble; to cry. 
pynt, n. g., finery (in dress). 
pere, —r, c. g., pear. 
pglse, —r, sausage. 


R. 


raad, n. g., means. 

raadl¢s, r, bewildered. 

rad, —er, c. g., row. 

rage, I, to rise; to tower. 

Tagg, n. g., the he-goat’s 
“whiskers.” 

rak, r, erect; straight. 

rake, II, to rake. 

ramse, I, to repeat hurriedly. 

ran, see rinde, 

rand [nn], *’der, c. g., brim; 
edge; streak. 

rank, r, straight. 

rar, r, strange; remarkable. 

rasende, —, —, furious. 

rask, r, quick; brisk. 

rask’het, c. g., briskness. 

ravn, —e, c. g., raven. 

real’kursus, —ser, n. g., sci- 
entific course. 

rédde, I, to save. 

rede, —r, n. g., nest. 

rede, II, to put in order. 


ré’fleksiv, r, reflexive. 


re’gel, reg‘ler, c. g., rule. 

regelmzs’sig, —, —e, regu- 
lar. 

regn [rein], n. g., rain. 

regnbek [reinbék], —ke(r), 
c. g., rivulet. 

regne [reine], 
rain. 

regne, I or II, to reckon; to 
figure. 

regning [reining], n. g., reck- 
oning; computation. 

reise, —r, c. g., journey; trip. 

reise, II, to travel; to 
leave, 


bor Tt M6 


322 


reiseplag, —, article of cloth- 
ing for travel; plaid. 

re’ lativ, r, relative. | 

religion’, —er, c. g., religion. 

ren, r, pure. 

rénd [nn], n. g., run; running 
(about). 

rende [nn], —r, c. g., pipe; 
channel conducting water 
to the water-wheel. 

restaurant [—rang’], —er, c. 
g., restaurant. 

rét, —ter, c. g., dish (of 
fond); (dinner) course. 

rét, —, —te, right; correct. 

retning, —er, c. g., direction. 


rigdom, —me(r), cc. g,, 
wealth. 
rigdomskilde, —er, c. g,, 


source of wealth. 

rigtig, —, —e, correct; right. 

rik, r, rich. 

rinde [nn], ran(dt) — run- 
det, to flow; (of time) to 
pass. 

ringe, II to ring. 

ringe, —, —, small; insig- 

_ nificant. 

risbundt, —er, c. g., bundle 
of fagots. 

risle, I, to purl; to ripple. 

rive, —r, c. g., rake. 

rive — rev — revet, to tear. 

ro, c. g., rest; quiet. 

ro, III, to row. 

rok, —ke(r), c. g., spinning- 
wheel. 

rokkesnor, —e(r), c. g., belt 
on a spinningwheel. 

rolig, —, —e, quiet. 


roman’, —er, c. 
romance. 

rop, —, n. g., call, shout. 

rope, II, to call; to cry (out). 

ros, c. g., praise. 

rotte, —r, c. g., rat.. 

Tug, ¢.; g.,. "rye: 

rulle, I, to roll. 

rum [romm], —, n. g., room. 

rundt, around. 

ruske, I, to muss. 

rusle, I, to saunter. 

rute, —r, c. g., route. 

rutet, —, —e, checkered. 

ryg, —ge(r), c. g., back. 

rykke, I, to jerk. 

rynke, —r, c. g., wrinkle. 

rynke, I, to wrinkle. 

rype, —r, c. g., grouse. 

ryste, I, to shake. 

red [réd], —, —de, timid; 
scared. 

redsom, —t, —me, fearsome; 
dreadful. 

rekke, —r, c. g., row, rank. 

rekke — rakte — rakt, to 
reach; to extend (the hand). 

rek’verk, —, n. g., railing. 

rev, —e(r), c. g., fox. 

tgbe, I, to betray; to dis- 
close. 

rébe_ sig, 
away. 

rgd [rd], r, red. 

rgdmalet or —malt, painted 
red. 

r¢k, c. g., smoke. 

rgmme, I, to skip; — sig, to 
“hum and haw.” 

rgre, II, to stir; 
(emotionally), 


g., novel; 


to give oneself 


to move 


323 


saa, III, to sow. 

saa, so; thus; then; as. 

saa’dan, r, such; (adv.) thus. 

saakaldt, so-called. 

saa’ledes, thus; in this man- 
ner. 

saalen‘ge, as long (as); a 
while. 

saa’pas, about. 

Saar, —, n. g., wound. 

Saare, sorely. 

Saasnart’, as soon. 

saavel’som, as well as. 

sagbruk, —, n. g., sawmill. 

sagmglle, —r, c. g., sawmill. 

sagte, slowly; softly. 

sag’tens, easily; = I should 
think; I dare ‘ay. 

sak, c. g., case; matter. 

salme, —r, c. g., hymn. 

salmebok, c. g., hymn book. 

salt, n. g., salt. 

samfglelse, c. g., sympathy. 

samle, I, to gather. 

samling, —er, c. g., collec- 
tion. 

samme, —, —, same. 

sam’men, together. 

samraad, n. g., joint consid- 
eration. 

samtale, —r, c. g., conversa- 
tion. 

sam’tykke, n. ¢., consent. 

sand [nn], r, true; real. 

sandelig, certainly. 

sand’het, —er, c. g., truth. 

sang, —e€, c. g., song. 

sans, c. g., sense. 

sanse, —te, —et, to notice; to 
remember. 


sanselig, —, —e, sensuous. 

savne, I, to miss; to lack. 

sau, —er, c. g., sheep. 

se — saa — set, to see. 

séd’del, —ler, c. g., note. 

sedvane, —r, c. g., custom; 
habit. 

sedvan’lig, —, —e, usual(ly). 

seiltur, —e, c. g., sailing trip. 

sekund’ [nn], —er, n. g,, 
second. 

sélskap, —er, n. g., company; 
party. 

sélv [séll], self. 

selvfgl’gelig, of course. 

selvprgvelse, —r, c. g., self- 
examination. 

semés’ter, —re, n. g., semes- 
ter. 

semina’rium, —ier, n. g., sem- 
inary; normal school. 

sen, r, late; slow. 

sénde [nn], II, to send. 

séng, —e(r), c. g., bed. 

sengekammer, —, n. g., bed- 
room. 

sen’nep, c. g., mustard. 

septém’ber, September. 

serve’re, II, to serve. 

serviét’, —ter, c. g., napkin. 

si(ge) — sa(gde) — sagt, to 
say; pres. sir, sier or siger, 

side, —r, c. g., side; page. 

siden, later; since. 

sidst [sist], last. 

sigte, sight; view. 

sik’ker, —t, —‘re, sure; cer- 
tain; safe. 

sildestim, c. g., shoal of her- 
ring. 


silke, c. g., silk. 


324 


sim’pel, —t, —‘le, simple. 

sin, possessive pro. corre- 
sponding to the reflexive 
sig. 

sind [nn], —, n. g., mind. 

sine, pl. of sin. 

sint, —, —e, angry. 

sit, n. g. of sin. 

sitte — sat — sittet, to sit. 

sjelden, —t, —mne, rare; adv. 
seldom. 

sjel, —e, c. g., soul. 

Sjg, —er, c. g., sea; wave. 

sjgmand, c. g., seaman; sailor. 

sj@mandstrgie, —er, c. g., 
sailor’s jacket. 

sjgrgver, —e, c. g., pirate. 


sjgfug] [—ful], —e(r), c. g., . 


sea-bird. 
skaal, —e(r), c. g,, 
saucer. 
skade, c. g., damage. 
skak, —t, —ke, bent; awry. 
skal, shall; pres. tense of at 
skulle. See §76. 
skaldet, —, —e, bald. 
skam, c. g., shame. 
skamfuld [—full],r, ashamed. 
skam’mel, c. g., stool. 
skape, II, to make; — sig 
til, to act up, to make 
faces. 
skar, —, n. g., cut; glen. 
skare, —r, c. g., crowd; host. 
skarp, r, sharp. 


bowl; 


skarp’het, c. g., sharpness; 
keenness. 
skarvunger, skarv, scamp; 


unge, child. 
skavl, —er, c. g., snow-drift. 
ske [sje], —er, c. g., spoon. 


ske, III, to happen. 

ski [sji], —, c. g., ski. 

skib, —, n. g., ship. 

skifte, I, to change. 

skigard [sji’gar], —er, c. g,, 
fence. 

ski’stav, —er, c. g., a staff 
used in skiing: ; 

skik, —ke(r), c. g., custom. 

skikkelig, —, —e, decent. — 

skille, I, to part. 

skil’ling, —er, c. g., shilling, 
about equal to one cent. 

skimte, I, to catch a glimpse 
of. 

skin, n. g., light; shine. 

skind [nn], —, n. g., skin. 

skindpose, —r, c. g., leather- 
bag. 

skingre, I, to ring (with a 
shrill sound). 

skinne — skinte — skint, to 
shine. 

skive, —er, c. g., slice. 

skjeg [sjég], n. g., beard. 

skjélm, —e(r), c. g., rogue. 

skjorte, —r, c. g., shirt. 

skjorteerm, —e(r), n. g, 
shirt-sleeve. 

skjul, —, n. g., cover; hiding- 
place. 

skjelve — skalv — skjzlvet, 
to quiver. 

skjenke, IT, to treat; to give. 

skjer, —, n. g., skerry. 

skjere — skar — skaaret, to 
cut. 

skjgn [sjdnn],—t, —ne, beau- 
tiful. 

skjgn’litteratur, c. g., fiction. 

skjgnne — skjgnte — skjgnt, 


325 


to understand; to compre- 
hend; to surmise. 

skjgnt, though. 

sko, — (or skor), c. g., shoe. 

skog, —e(r), c. g., forest; 
woods. 

skogslag, —, n. g., forest- 
fight. 

skole, —r, c. g., school. 

skolekasse, c. g., school fund. 

skolemester, —e, c. g., school 
master. 

skoma’ker, —e, c. g., shoe- 
maker. 

skétte, I, to glance. 

skétsk, schottish. 

skraa, c. g., quid (of tobacco). 

skral, r, frail. 

skratlo, laughed boisterously. 

skrént, —er, c. g., edge of a 
cliff. 

skridt, —, n. g., step; pace. 

skrike — skrek — skreket, to 
scream. 

skrive — skrev — skrevet, to 
write. 

skraedder, —e, c. g., tailor. 

skrek [skrék], c. g., fright. 

skremme — skremte — 
skremt, to scare. 

skrgpelig, —, —e, fragile; 
feeble; bad (condition). 

skuffe, I, to disappoint. 

skul’der, —‘re, c. g., shoul- 
der 

skulle — skulde [11] — skul- 
let, to be obliged. See §76. 

skure, II, to scour. 

skvette — skvat — skvettet, 
to jump, to start. 


sky [sjy], —er, c. g., cloud. 

sky, III, to shun. 

skyds [sjyss], c. g., convey- 
ance. 

skyld [ll], c. ¢., fault; guilt. 

skylle, I, to wash. 

skynde [nn], II, to hurry. 

skyte — skjgt — skutt, to 
shoot; to push (aside). 

sk¢i’ erfant, —er, c. g., rogue. 

slaa — slog [slo] — slaat 
[slaatt], to strike. 

sladre, I, to slander; to tell 
tales. 

slag, —, n. g., strike (of a 
clock). 

slags, kinds of. 

slags’maal [gs = ks], —, n. 
g., fight. 

slap, —t, —pe, slack; dull. 

slap’het, c. g., slackness; 
apathy. 

slégtning, —er, c. g., relative. 

slém, —t, —me, bad; horrid. 

slét, —, —te, bad; wicked. 

slét ikke, not at all. 

slétte, —r, c. g., plain. 

slik, r, such; like that; thus. 

slippe — slap — sluppet, to 
let go; to pass. 

slite — slet — slitet (slitt), 
to pull (off); to wear out; 
to drudge. 

slot, —te(r), n. g., palace. 

slukke, I, to quench; to put 
out. 

slit, c. g., end; close. 

slutte, I, to quit; to close. 


326 


slenge, II, to throw (care- 
lessly). 

slepe, II, to drag; to work 
hard. 

smaa, plural of liten; used 
as diminutive prefix with 
nouns and verbs, 

smaaklukke, I, to chuckle. 

smaakruset, slightly curly. 

smaaskjende [nn], skjende, 
to scold. 

smake, II, to taste. 

smelte, I, to melt. 

smerte, —r, c. g., pain; smart. 

smil, —, n. g., smile. 

smuk, r, pretty; nice. 

smule, —r, c. g. particle; tri- 
fle. 

smyge — smgg — smg¢gget, 
to slink; to sneak. 

sm@gr, n. g., butter. 

sm@r(re)br¢gd, n. g., 
(corresponding to 
wich). 

smgrkringle, —r, a kind of 
pastry in the shape of a 
figure 8. 

snak, n. g., talk. 

snakke, I, to talk. 

snar, r, quick, 

snart, soon. 


dish 
sand- 


snartenkt, quick (of 
thought). 

sne, c. g., snow. 

sne, III, to snow. 

snesOk, —ker, c. g., snow- 


sock; legging. 
snestorm, —e(r), c. g., snow- 
storm. ; 
snild [snill], r, kind, good. 
sno, c. g., biting wind. 


sno, III, to wind; to bend. 

snor, —e(r), c. g., string; 
rope. 

snuble, I, to stumble. 

sngre, II, to lace; to tie up. 

so’fa, —er, c. g., sofa. 

sogn [songn], —, n. g., par- 
ish, 

‘sol, —e, c. g., sun. 

soldat’, —er, c. g., soldier. 

solskin, n. g., sunshine. 

sdm, (rel. pro.) who; which; 
that. 

som, (conj.) as; — oftest, 
usually. 

sOmme, some. 

sOmmer, —re, c. g., summer. 

sommetider, sometimes. 

sondre, I, to sunder; to part. 

sope, II, to sweep. 

sorg, —er, c. g., 
grief. 

sort, —, —e, black. 

sortsmusket, with dark com- 
plexion and beard. 

sove [save] — sov — sovet, 
to sleep. 

sovekammer, sleeping-room; 
bed-room. 

soveverelse, —r, n. g., bed- 
room. 

sovne, I, to go to sleep. 

spaa, III, to predict. 

spark, —, n. g., kick. 

spas, c. g., jest. 

spasser’gang, —e(r), c. g., 
walk, path for promenad- 
ing. 

speide, I, to spy; to look for. 

speil, —, n. g., mirror. 


sorrow; 


327 


speile, II, to reflect; — sig, 
to look in a mirror. 

spekta’ kel, —ler, n. g., racket. 

spilde [ll], II, to waste; to 


spill. 
spillemand, c. g., fiddler. 
spinde [nn] — spandt — 


spundet, to spin. 

spise, II, to eat. 

sprede, II, to spread. 

springe — sprang — sprun- 
get, to run. 

springer, —e, c. g., a Norse 
dance. 

sprog [sprag], —, n. g., lan- 
guage. 

sprute, I, to spurt. 

sprgite, I, to squirt; to 
surge. ” 

spytte, I, to spit. 

spende [nn], II, to strain; to 
kick. 

spendt, intently. 

spgk, —, c. g., joke. 

spgke, II, to joke. 

spgrre — spurte — spurt 
(pres. spgr), to ask. 


staa — stod [sto] — staat 
[staatt], to stand. 

stabbe, —r, c. g., block; 
stump. 

stabbur, —, n. g., store- 


house built on pillars. 
stake, I, to stake. 
stamme, —r, c. g,, 
trunk (of a tree). 
stand [nn], c. g., condition; 
rank (in social position). 
stanse — stanste — stanset, 
to stop. 


stem; 


staur, —er, c. g,. pole. 

statu’e, —r, c. g., statue. 

stav, —er, c. g., cane; staff. 

sted [ste], —er, n. g., place. 

steil, r, steep. 

st€mme, —r, c. g., voice. 

stemme (op), II, to tune (a 
violin). 

stem’pel, n. g., stamp. 

sten, —e(r), c. g,, 
—mur, stone wall. 

stenet, —, —e, stony. 

Sterk, r, strong. 

stévne, —r, n. g., tryst. 

stevnemgte, —r, n. g., tryst. 

stige — steg — steget, to 
rise; to step. 

stikke — stak — stukket, to 
stick. 

stille, —, —, quiet; adv. also 
stilt. 

stille, I, to place. 

stilling, —er, c. g., position. 

stirre, I, to stare. 

stiv, r, stiff. 

stivng(de), III, to urge. 

stjerne, —er, c. g., star. 

stjzle — stjal — stjaalet, to 
steal. 

stok, —ke(r), c. g., cane. 

stol, —e(r), c. g., chair. 

st6lpre, I, to stagger; to 
walk awkwardly. 

stolt, —, —e, proud. 

stoppe, I, to stuff; to stop. 

stor, r, large; great. 

storle, —lo, —ledd, to laugh 
boisterously. 

st6rm, —e(r), c. g., storm. 

storme, I, to storm. 

storslagen, —t, —ne, grand. 


stone; 


328 


Straale, —r, c. g., beam; ray. 

straale, II, to beam; to ra- 
diate. 

straf, —fe, c. g., punishment. 

straffe, I, to punish. 

straks, immediately. 

strand [nn], —e(r), c. g,, 
strand; shore. 

stréng, —e(r), c. g., string. 

streng, r, strict; rigorous. 

strid, c. g., strife. 

strid [stri], r, coarse; bristly. 

strim’ mel, —‘ler, c. g., strip. 

stryke — strgk — strgket, to 
stroke; to sweep. 

strekke — strakte — strakt, 
to stretch; to extend. 

strekke — strak — strukket, 
(intransitive), to reach, 

strekning, —er, c. g., stretch. 

strev, n. g., toil. 

streve, —de, —d (or I), to 
toil. 

str¢g, III, to strew. 

strgm, —me(r), c. g., stream. 

strgmpe, —r, c. g., stocking. 

strgmpebaand [nn], —, n. g., 
garter. 

studént’, —er, c. g., student 
(at a college or university). 

stude’re, II, to study. 

stu’dium, —ier, n. g., study; 
subject of study. 

stue, —r,c.g.,room; parlor. 

stum, —t, —me, silent; mute. 

stund [nn], —er, c. g., time; 
while. 

stunde [nn], I, to yearn. 


styg [stygg], —t, —ge, ugly. 


styggeveir, n. g., bad weather. 


stykke, —r, n. g., piece; short 
distance. 

stykkevis, part by part. 

styre, II, to manage. 

styr’mand, ”, c. g., mate (on 
a ship). 

stenge, II, to bar. 

stg, r, steady. 

st@i, c. g., noise. 

stgie, I, to make racket. 

stgrre, larger. 

stérrelse, —r, c. g., size. 

stgtte, I, to support; to sus- 
tain. 

stdv, n. g., dust. 

stgvle, —r, c. g., boot. 

subjékt’, —er, n. g., subject 
(of a sentence). 

sub’stantiv, —er, n.. g., sub- 
stantive; noun. 

sug, —, n. g., gasp. 

suk, —, n. g., sigh. 

sukke, I, to sigh. 

suk’ker, n. g., sugar. 

super’ lativ, superlative. 

suppe, c. g., soup. 

sur, r, sour. 

surr, n. g., buzz. 

susning, c. g., 
whizzing. 

svak, r, weak. 

sval, r, cool. 

sval, —er, c. g., the entry 
outside the door. 

Svar, —, n. g., answer. 

svare, II, to answer; svare 
til, correspond to. 

svelge [ll], I, to swallow. 

svette, c. g., sweat; perspira- 
tion. 

svi, III, to burn; to smart. 


murmuring; 


329 


svinge — svang — svunget, 
to swing. 

sver, r, huge; ponderous. 

syd, c. g., south. 

sydlig, —, —e, southerly. 

syk, r, sick. 

syltetgi, n. g., sweet-meats; 
preserves. 

syn, —, n. g., sight; view. 

synd [nn], —er, c. g., sin. 

synder, —e, c. g., sinner. 

synderegister, n. g., catalogue 
of sins. 

synes — syntes — synteés, to 
seem; —om, to like. 

Synge — sang — sunget, to 
sing. 

synke — sank — sunket, to 
sink. 

seletgi, n. g., harness. 

selge [ll] — solgte — solgt, 
to sell. — 

seenke, II, to sink; to lower. 

serlig, —, —e, special; espe- 
cially. 

serskilt, —, —e, distinct. 

szte, —r, n. g., seat. 

se'ter, —‘re, c. g., plain for 
grazing up among. the 
mountains; chalet. 

setning, —er, c. g., sentence. 

sette — satte — sat, to set. 

sgke, II, to seek. 

sglje, —r, c. g., brooch. 

sglv [ll], n. g., silver. 

sgn, —mNner, c. g., son. 

sén’dag, Sunday. 

sgn’der, to pieces, asunder. 

sgnderreven, —et, —ne, torn 
(to pieces). 


sgnderknuse, II, to break (to 
pieces). 

sgndre, southern. 

sgrge, I, to grieve; to mourn. 

sérgmodig, —, —e, sad; sor- 
rowful. 

sgsken(de), n. g., collective 
for brother(s) and_ sis- 
ter(s). 

séskendebarn, —, n. g., 
cousin. 

sgster, —re, c. g., sister. 

sgvn, c. g., sleep. 

sgvnig, —, —e, sleepy. 


ee 


taa, ter, c. g., toe. 

taale, II, to bear. 

taalmo’dig, —, —e, patient. 

taalmodighet, c. ¢g., patience. 

taare, —r, c. g., tear. 

ta — tok — tat, to take. 

tabél’, —ler, c. g., table. 

tagg, —er, c. g., peg. 

tak, thanks. 

tak, —, n. g., roof; hold (of 
something). 

takke, I, to thank. 

takném’ melig, —, —e, grate 
ful. 

takném’ melighet, c. g., grati 
tude. 

takt, c. g., time; rhythm. 

tal, —, n. g., number. 

tale, —r, c. g., speech. 

tale, II, to speak. 

taler, —e, c. g., speaker. 

taller’ken, —er, c. g, plat- 
ter. 

tand [nn], *’er, c. g., tooth. 


330 


tanke, —r, c. g., thought. 

tante, —r, c. g., aunt. 

tap’ per, —t, —‘re, brave. 

taug, imp. tense of at tie, to 
be silent. 

taus, r, silent; reticent. 

taus’het, c. g., silence. 

tavle, —r, c. g., slate. 

6.6, 2... tea. 

tea’ter, —e, n. g., theater. 

tegn [tein], —, n. g., sign; 
mark. 

téppe, —r, n. g., cover; car- 
pet; tapestry. 

termin’, —er, c. g., term. 

ternet, —, —e, checkered. 

terskel, —ler, c. g., thresh- 
old. 

ti, because. 

tid [ti], —er, c. g., time. 

tidlig [ti’li], —, —e, early. 

tigge, I, to beg. 

til, to. 

tilba‘ke, back (again). 

tilbakestaaende, (those) re- 
maining. 

tilbringe, —bragte, 
to spend (time). 

tilbud, —, n. g., offer. 

tilbunds’, to the bottom. 

tilfjelds’ [11], lit. to mountain. 

tilfreds [—frets], —, —, sat- 
isfied. 

tilfelde, —r, n. g., case; in- 
stance. 

tilfeldig, —, —e, incidental. 

tilgaards’ [—gaars], to the 
gaard. 

til’la(te), —lot, ee to per- 
mit. 

til’lave, I, to prepare. 


—bragt, 


tillid, c. g., confidence. 
tillidsfuld, r, confident. 
tilli‘ke, also. 

til’lukke, I, to seal. 
tilrét‘te, aright. 

tilsidst’, to the last. 
tilsjds’, to sea. 

til’skrive, to ascribe. 
til’staa, to confess; to admit. 
til’stase, II, to fix up. 


tilste‘de, present; at the 
place. 

tilstrek’kelig, —, —e, suffi- 
cient. 


til’svare, to answer to. 

tilsvarende, corresponding. 

tilsyn, n. g., supervision. 

til’tale, II, to address. 

tilveirs’, up in the air. 

time, —r, c. g., hour. 

tind [tinn], —er, c. g., (moun- 
tain) peak, 

tindre, I, to sparkle. 

tin’dren, sparkling. 

tirs’dag, Tuesday. 

ti’tel, —ler, c. g., title. 

titt, often. 

tjene, II, to serve; — hos—, 
to work for —. 

tjener, —e, c. g., servant. 

tjeneste, service. 

tjor, —, n. g., picket-rope. 

tjore, I, to tether. 

tobak’, = g., tobacco. 

tog [tog or tag] — 
train. 

toilet [toalét’], n. g., toilet. 

tdllekniv, —er, c. g., sheath 
knife. 

tom’melfinger, c. g., thumb. 


c. BG 


331 


tomt, —er, c. g., lot; ground 
for building. 

tone, —r, c. g., tone; tune. 

tone, II, to sound. 

top, —pe(r), c. g., top. 

tor’den, c. g., thunder, 

tordne, I, to thunder. 

tors’dag, Thursday. 

tralle, I, to hum. 

trang, c. g., need; désire. 

tran’sitiv, transitive. 

trap(pe), —r, c. g., stair. 

tra’vel, —t, —le, busy. 

tra’ velhet, c. g., bustle. 

trille, —r, c. g., trill. 

trille, I, to trill; to roll. 

trin, —, n. g., step. 

trippe, I, to mince. 

trive — trey — trevet, to 
snatch. ‘ 

trives, —des, to thrive. 

tro, c. g., faith. 

tro, III, to believe. 

tro, —, —, true. 

trods [tros], defiance. 

trodsis [ss], —, —e, defiant. 

trold [trél], —, n. g., troll; 
elf. 

trolig, —, —e, credible. 

tromme, I, to drum. 

troskyldig [—sjy—], —, —e, 
unsuspecting. 

true, I, to threaten. 

tryg [trygg], —t, —ge, safe. 

trykke, I, to press. 

trykkeri’, —er, n. g., printing- 
office. 

tre, —r, n. g., tree; wood. 

tre(de) — traadte — traadt, 
to tread; to step. 


treffe — traf — truffet, to 
hit; to find; to meet, 

trekke — trak — trukket, to 
drag; to pull. 

trelle, I, to drudge. 

trenge, II, to need, 

treskjering, c. g., 
carving. 

tret [trét], —, —te, tired. 

trgie, —r, c. g., coat; jacket. 

trgiekrave, —r, c. g., coat- 
collar. 

trgisam, —t, —me, tiring. 

tun, —, n. g., farm-yard. 

tung [tong], r, heavy. 

tunge, —r, c. g., tongue. 

tungsindig, —, —e, melan- 
choly. 

turde, to dare; see §8o. 

turist’, —er, c. g., tourist. 

tvang, c. g., restraint. 

tvert’imot’, on the contrary; 
against. 

tvil, c. g., doubt. 

tvile, II, to doubt. 

tydelig, —, —e, clear. 

tygge, I, to chew. 

tyk [tykk], --t, —ke, thick. 

tynge, I, to weigh; to be 
heavy. 

tyng’sel, c. g., burden. 

tysk, German. 

tyst, —, —e, hushed; quiet. 

telle — talte — talt, to 
count. 

tende [nn], to light; to ig- 
nite. 

tenke, II, to think. 

tet [tett], —, —te, close. 

tgf’fel, —ler, c. g., slipper. 

tgi, n. g., cloth; trash. 


wood- 


332 


tgie, I, to stretch. 

tgiseri, n. g., foolery. 

tgm’/mer, n. g., timber. 

tgr, dare; pres. tense of at 
turde. See §8o. 

tgr [t¢érr], r, dry. 

térke, I, to dry. 

térkle(de), —r, n. g., hand- 
kerchief. 

tgrre, I, to dry; to wipe. 

téveir, n. g., thawing weather. 


U. 


ualmin’delig, —, —e, uncom- 
mon; extremely. 

uavla’delig, —, —e, contin- 
ual; —ly. 

u’avvendt, unaverted. 

ubelei’lig, —, —e, inoppor- 
tune. 

udmerket, —, —ede, splen- 
did. 

uen’delig, —, —e, endless. 


u’fravéndt, fixed; intent; 
—ly. 

uhy’re, —, —, enormous; 
huge. 


uke, —r, c. g., week. 

ulei’lighet, c. g., that which 
is inopportune, 

ulike, unequal. 

ulyd, —, c. g., noise. 

ulykke, —r, c. g., misfortune. 

ulyk’kelig, —, —e, unhappy. 

ulyst, c. g., dislike. 

umu’lig, —, —e, impossible. 

under [nn], under. 

un’der, un‘dre, n. g., won- 
der; miracle. 


underlig, —, 
strange. 
undervi’se, II, to instruct. 


—e, queer; 


undervisning, c. g., instruc- 
tion. 
und’gaa, —gik, —gaat 


[gaatt], to avoid. 

undre (sig), I, to wonder; to 
marvel. 

undres — undredes — un- 
dres, to wonder. 

undse’lig, —, —e, bashful; 
embarrassed. 

undse’else, c. g., bashfulness. 

undta’ gelse, —r, c. g., excep- 
tion. 

undta’ gen, except. 

ung [ong], r, young. 

ungdém, c. g., youth; young 
people. 

unge, —r, child; youngster. 

ung’kar, c. g., young man. 

ungtre, n. g., young tree; 
sapling. 

universitet’, —er, n. g., uni- 
versity. 

uophgr’lig, —, —e, cease- 
less. 

udrden, disorder. 

uro, c. g., uneasiness; unrest. 

uro’lig, —, —e, restless. 

usams, unfriendly. 

us’sel, —t, us*le, 
wretched. 

ut, out. 

utaalmo’dig, —, —e, impa- 
tient. 

utaalmo’dighet, c. g., impa- 
tience. 

utal’lig, —, —e, numberless. 


poor; 


333 


ut’bryte, —br¢gt, —brutt, to 
break out; to exclaim. 

ute, out. 

uten, without. 

utenad, by heart; from mem- 
ory. 

utenfor, outside (of). 

utenfra, from the outside, 

utenom, outside (of). 

utfald [ll], n. g., outcome; re- 
sult. 

utfor, off; down. 

utferd, c. g., trip. 

utholdenhet, c. g., endurance. 

ut’rétte, I, to accomplish. 

ut’rekke, —rakte, —rakt, to 
extend. 

utsigt, c. g., view. 

ut’smykke, I, to decorate. 

ut’sztte, —satte, —sat, to 
postpone. 

ut’ta, —tok, —tat, to select; 
to pick out. 

ut’tale, II, to express; to 
pronounce, 

ut’trykke, I or II, to ex- 
press. . 

uttryksmaate, —r, c. g., mode 
of expression. 

ut’stgte, II, to drop; to elide. 

ut’stgtelse, —r, c. g., drop- 
ping (of a letter); eliding. 

ut’vi(de), I, to extend (a 
surface). 

ut’vikle, I, to explain; to de- 
velop. 

utvortes, —, —, external; —ly. 

uvant, —, —e, unaccustomed; 
unusual; —ly. 

uveir, n. g., storm, 


uventet, —, 
pected. 
uviss, r, uncertain. 


—ede, wunex- 


V. 


vaage, I, to dare; to risk. 

vaakne, I, to awake. 

vaar, c. g., spring. 

vaat, r, wet. 

vadmel, c. g., homespun. 

vagt, —er, c. g., watch; 
guard. 

vak’ker, —t, vak‘re, beauti- 
ful. : 

vals, —er, c. g., waltz. 

valse, —te, —et, to waltz. 

vand [nn], n, g., water. 

vandflate, c. g., water sur- 
face. 

vandledning, —er,c.g., aque- 
duct; canal for supplying 
water or draining. 

vandre, I, to wander. 

vandskille, n. g., divide. 

vanskelig, —, —e, difficult. 

vanskelighet, —er, c. g., dif- 
ficulty. 

vant, —, —e, accustomed. 

van’tro, —, —, incredulous; 
disbelieving. 

vare, II, to last. 

varm, fr, warm. 

varme, c. g., warmth; fire. 

var’sel, —ler, n. g., omen. 

varsle, I, to signal. 

varsom, —t, —me, careful. 

ved [ve], c. g., wood. 

ved [ve], with; by; at. 

vedholdende, incessant. 

vedholdent, continually 


334 


vedhugger, —e, c. g., wood- 
cutter. 
vei, —e(r), c. g., way; road. 
veikant, —er, c. g., road side. 
veir [veir or ver], n. g, 
weather. 
veirbitt, —, 
beaten. 
vékst, c. g., growth. 
vél, n. g., welfare. 


—e, weather- 


vél, well. See §60, 5. 
vél’behag, n. g., delight; 
pleasure. 


velgjerning, —er, good deed. 

velklzdt, —,—e, well dressed. 

vellyd, euphony. 

velsigne [—sing‘ne], I, to 
bless. 

velt, c. g., pile (of wood). 

vemodig, —,.—e, sad. 

vén, —ner, c. g., friend. 

vende [nn], II, to turn. 


vendereise, —r, c. g., -trip 
(back and forth). 

venin‘de, —r, c. g. lady 
friend. 


venlig, —, —e, friendly. 

vénte, I, to expect; to wait. 

ventelig, presumably. 

ver’bum, —ber, n. g., verb. 

ver’den, —er, c. g., world. 

verk, —er, n. g., works (of 
an author, etc.). 

vers, —, n. g., verse. 

vers, verse; poetry. 

vert, —er, c. g., host. 

vertin‘de, —r, c. g, hostess. 

vést, c. g., west. 

vest’enveir, n. g., storm from 
the west. 

vestlig, —, —e, westerly. 


vestre, western. 

vet, -n: -g., sense, 

vi, we. 

vidde, —r, c. g., plain; ex- 
panse. 

videnska’ belig, —, —e, sci- 
entific. 

vi’ denskap, —er, c. g., science. 

videre, further. 

vie, I, to wed. 

vigtig, —, —é, 
smart. 

vigtighet, c. g., importance. 

vilje, —r, c. g., will. 

ville — vilde [11] — villet, to 
will. See §76. 

villig, —, —e, willing. 

vin, —e, c. g., wine. 

vind [nn], —e, c. g., wind. 

vinde [nn] — vandt — vun- 
det, to win. 

vindu, —er, n. g., window. 

vinduskarm, —er, c. g., win- 
dow sill. 

vinge, —r, c. g., wing. 

vinke, I, to wave. 

vin’ter, —‘re, c. g., winter. 

virkning, —er, c. g., effect. 

vis, n. g., manner; way. 

vis, r, wise. 

vise, —r, c. g., (folk-) song. 

visestump, c. g., a short song. 

vise, II, to show. : 

viss, r, certain. 

visst, certainly. 

vist, adv. expressing possi- 
bility. 

vistnok, no doubt. 

vite — visste — visst (pres. 
vet), to know. 

vitug, r, sensible. 


important; 


335 


vogn [véngn], —e(r), car- 
riage; wagon. 

vogte, I, to watch. 

vokal’, —er, c. g., vowel. 

vokse — vokste — vokset, to 


grow. 

voksen, —t, —ne, grown 
(-up). 

vold [ll], c. g., sward; green 
plain. 


vor [vaar], r, our (-s). 
Vorherre, our Lord. 
vot, —ter, c. g., mitten. 
vred, r, angry. 

vrede, c. g., anger. 
vugge, —r, c. g., cradle. 
vugge, I, to rock. 


veg [vég], —ge(r), C. By 
wall. 
vegtavle, —r, c. g., black- 
board. 


veldig, —, —e, mighty. 

velte, I, to tip. 

venne, I or II, to accustom. 

verdighet, c. g., dignity. 

vere — var — veret [vert], 
(pres. er), to be. 

verd(t), worth. 

verelse, —r, n. g., room. 

verre, worse. 

verst, worst. 

ve’sen, —er, n. g., being. 

veve, I, to weave. 


¥. 


y’derst, outmost. 
ydmyg, r, humble. 
ydmyghet, c. g., humility. 
yndig, —, —e, charming. 


yndlingsplads [nn—ss], ra: 
vorite place. 

yngre, younger. 

yngst, —, —e, youngest. 

ypperlig, —, —e, excellent. 

ypperste, most excellent. 

ytre, outer. 

yt’terst, —, —e, outmost. 


E. 


z’del, —t, zd‘le, noble. 
zeldre, older. 
zldst, —, —e, oldest. 
zlling, —er, c. g., duckling. 
zrb¢g'dig, —, —e, respectful. 
zerb¢dighet, c. g., respect. 
wre, c. g., honor. 
zresfglelse, —r, c. g., sense 
of honor. 
zrgjer’rig, —, —e, ambitious. 
erlig, —, —e, honest. 
zrme, —r, n. g., sleeve. 
et [ét], —ter, c. g., family 
(including ancestors). 
zetled, —, n. g., generation. 


@. 
gde, desolate. 
gdelegge, —la, —lagt, to 
destroy. 


gie, gine, n. g., eye. 

gieblik, —ke, n. g., moment. 

gieblik’kelig, immediately. 

gielOk [—lak], —, n. g., eye- 
lid. 

giemerke, at ta —, to size 
up; to judge. 

giensynlig. evidently. 

gks, —e(r), c, g., ax. 


336 


gl, n. g., ale; beer. gstlig, —, —e, easterly. 
gnske, —r, n. g., wish. gstre, eastern. 

gnske, I, to wish. gve, I, to train; to practise. 
gre, —n, n. g., ear. ¢@'verst, —, —e, uppermost. 


gst, c. g., east. Gvre, upper. 


ENGLISH - NORSE VOCABULARY. 


A. 


a, an, en, c: ¢.; et, n. g. 

able, flink, r; dugelig, —, —e. 

about, om; omtrent; paa. 

accompany, fdlge (med) — 
fulgte — fulgt. 

add, fgie til, I. 

admire, beundre, I. 

afraid, red, —, —de; bange, 

after, efter. 

afternoon, eftermiddag, —e, 
c. g. 

again, igjen. 

ago, siden. 

agree, komme overens. 

agricultural school, agronom- 
skole, c. g. 

all, al, —t, —le. 

almost, nzsten. 

alone, alene. 

along, med; langs. 

aloud, hgit. 

alphabet, alfabet, —er, n. g. 

already, alt. 

also, ogsaa. 

always, altid. 

ambition, zergjerrighet, c. g. 

among, blandt. 

amuse, more, I. 

animal, dyr, —, n. g. 


another, en anden. 

answer, svare, II; svar, —, 
n. g. 

any, nogen, c. g.; noget, n. g.; 
nogen, pl. 

anybody, nogen. 

anyhow, allikevel. 

anything, noget. 

anywhere, nogensteds. 

apple, eple, —r, n. g. 

apply, anvende, II. 

April, april. 

architecture, arkitektur, c. g. 

arm, arm, —e(r), c. g. 

arrive, komme, ankomme, I. 

art, kunst, c. g. 

as, da; siden; som; saa. 

ask, spdgrre — spurte — spurt; 
be — bad — bedt. 

asleep, isdvn. 

at, ved; paa; ad; av. 

August, august. 

auction, auktion, —er, c. g. 

aunt, tante, —r, c. g. 

autumn, hgst, c. g. 

awake, vaakne, I; (adj.) vaa- 
ken, —t, —ne. 

aware, at vite av (vite — 
visste — visst). 

away, bort; borte. 

awhile, en stund. 


338 


B. 


back, (adv.) tilbake. 

bad, ond, r. 

bank, bank, —er, c. g. 

bare, bar, r. 

barn, fjds, —, n. g. 

battleship, krigsskib, —, n. g. 

be, vere (pres.: er) — var — 
veret. 

bear, bere — bar — baaret; 
taale, II. 

beautiful, vakker, —t, —re; 
skjgn, —t, —ne. 

because, fordi. 

become, bli — blev — Dlit. 

before, (adv.) fgr; fgrend. 

begin, begynde, II. 

believe, tro, III. 

belong (to), hdgre med (til); 
tilhgre, II. 

below, nedenfor; under. 

best, bedst. 

better, bedre. 

between, (i)mellem. 

beyond, bakenfor; bak. 

bid, by — béd — budt. 

big, stor, r. 

black, sort, —, —e. 

blackboard, vegtavle, —tr, c. 


g. 

blow, blaase, II. 
boat, baat, —er, c. g. 
book, bok, “er, c. g. 
borrow, laane, II. 


boy, gut, —ter, c. g. 
bread, brdd, n. g. 
breakfast, frokost, c. g. 
bridge, bro, —er, c. g. 


bright, blank, r. 

bring, bringe — bragte — 
bragt. 

broad, bred, r. 

broom, sopelime, —r, c. g. 

brother, bror (broder), br¢g- 
dre, c. g. 

brotherhood, broderskap, n. 


g. 

build, bygge, I. 
building, bygning, —er, c. g. 
bulge out, vokse ut. 
burden, byrde, —r, c. g. 
burn, brende, IT. 

bush, busk, —e(r), c. g. 
but, men; (adv.) bare. 
butter, sm¢r, n. g., 

buy, kjgpe, II. 

by, ved. 


Cc. 


cake, kake, —r, c. g.; kringle, 
—r, c g. 

call, kalde, II, is called, kal- 
des; heter, II. 

can, kan. See kunne. 

capital, hovedstad, —steder, 
ce 

car, vogn, —e(r), c. g. 

care, bry (sig), III or bry — 
brdéd — brydt. 

case (in gram.), kasus, —, 
n. g.; form, —er, c. g. 

cathedral, domkirke, —r, c. g. 

catch, fange, I. 

century, aarhundrede, 
Cc. @. 

ceremony, festlighet, —er, c. 


he 


g. 
chair, stol, —e(r), c. g. 


339 


chalk, kridt, n. g. 

change, forandre (sig), I. 

chapter, kapitel, —ler, n. g. 

chase, jage, I. 

cheap, billig, —, —e. 

cheerful, munter, —t, —re. 

cheese, ost, c. g. 

chemistry, kemi, c. g. 

child, barn, —, c. g. 

children, barn. 

Christmas, jul, c. g. 

church, kirke, —r, c. g. 

city, by, —er, c. g. 

class, klasse, —r, c. g. 

classic(al), klassisk, —, —e. 

classify, inddele, II; klassi- 
ficere, II. 

classroom, klasseverelse, —r, 
n. g. 

clear, klar, r; —ly, klart. 

clear (adv.), like. 

cliff, berg, —, n. g.; klippe, 
—r, c. g. 

clock, klokke, —er, c. g. 

close, avslutte, I; (adv.) ner; 
close by, ner ved, like ved. 

clothes, kle(de)r. 

coast, ake — akte — aket. 

coast, kyst, —er, c. g. 

coffee, kaffe, c. g. 

cold, kold, r. 

collection, samling, —er, c. g. 

come, komme — kom — kom- 
met. 

common gender, fzlleskjgn, 
n. g. 

communion, altergang; go to 
—, gaa til alters. 

compare, sammenligne, I; 
komparere, II. 

comparison, komparation, 


—er, c. g.3 gradb¢ining, 
—er, c. g. 

comparative, komparativ. 

compose, digte, I; kompo- 
nere, II. 

complain, klage, I. 

concept, forestilling, —er, c. 
g. 

confirm, konfirmere, II. 

confirmation, konfirmation, 
—er, c. g. 

confusion, forvirring, —er, 
Mee 

consist, bestaa (av). 

consonant, konsonant, —er, 
Cc. .&. 

constantly, stadig. 

converse, konversere, II. 

could, kunde. 

country, land, —, n. g. 

courage, mot, n. g. 

course, kursus, kurser, n. g. 

cousin, sgskendebarn, —, n. g. 

cover, dxkke, I. 

cream, figte, c. g. 

cry, graate — graat — graatt; 
rope, II. 

culture, dannelse, c. g. 

cultured, dannet, —, —ede. 

cup, kop, —per, c. g. 

curtain, gardin, —er, c. g. or 
ne. ws 

cut, skjere — skar — skaa- 
ret. 


Dd 


dance, danse — danste — 
danset; dans, —e, c. g. 

dark, m@grk, r. 

daughter, datter, dgtre, c. g. 


340 


day, dag, —e, c. g. 
decide, beslutte, I; bestemme 


(sig) — bestemte — be- 
stemt. 

decision, beslutning, —er, c. 
g. 


decorate, (ut)smykke, I, 

deep, dyp, r. 

degree, grad, —er, c. g. 

departure, reise, c. g. 

depend on, komme an paa; 
stole paa. 

deserve, fortjene, II. 

desk, pult, —er, c. g.; kate- 
ter, —re, n. g 

dessert, dessert, c. g. 

die, dg — dgde (p. part. not 
used). 

diligent, flittig, —, —e; flink, 
r. 

dinner, middag, —e, c. g. 

disappoint, skuffe, I. 

dish, skaal; ret (mat). 

divide, dele, II. 

do, gjgre — gjorde — gjort. 

dog, hund, —e(r), c. g. 

door, dgr, —e(r), c. g. 

doubled fist, knyttede haand. 

doubt, tvil, —, c. g.; tvile, II. 

down, ned; nede. 

drama, drama, —er, n. g. 

draw, drage — drog — dra- 
get. 

dream, drdmme — drgmte 
— drgmt; (noun) drdm, 
—me(r), c. g. 

dress, kle (sig), III. 

drink, drikke — drak — druk- 
ket. 


E. 


each, hver, c. g.; hvert, n. g. 

each other (of two), hinan- 
den; (of more than two), 
hverandre. 

ear, gre, pl. gre(r) or ¢gren, 
¢. 8. 

early, tidlig, —, —e. 

east, dst, c. g. 

easy, let, —, —+te. 

eat, spise, II. 

edge, kant, —er, c. g. 

edge (of a cliff), bergkant. 

eee, egg, —, n. g. 

either..or, enten..eller; not 
..either, ikke. .heller. 

else, ellers; anything else, 
noget andet. 

end (v.), ende, II; slutte, I. 

engineer, togfdrer; lokomo- 

_ tivfgrer, —e, c. g. 

entirely, aldeles. 

entrance, indgang, —e(r), 
Cr. 

erect, opf¢gre, II. 

especially, iszr. 

evening, kveld, —e(r), c. g.; 
aften, —er, c. g. 

ever, (= all time), altid; 
(= any time), nogen gang. 

every, hver, c. g.; hvert, n. g. 

everything, alting; alle ting. 

exactly, akkurat; ngiagtig. 

expect, vente, I. 

explain, forklare, IT. 


F. 


fairytale, eventyr, —, n. g. 
fall, hdst, c. g. 
fall, falde — faldt — faldt. 


341 


far, langt. 

farewell, farvel. 

farm, farm, —e, c. g. 

farmer, farmer, —e, c. g. 

farther, lenger(e). 

father, far (fader), c. g. 

feel, fdle, II. 

few, faa (comp. ferre, supl. 
ferrest). 

fiction, skjdnlitteratur, c. g. 

figure, regne, I. 

find, finde — fandt — fundet. 

finger, finger, —re, c. g. 

fire, ild, c. g.; varme, c. g. 

fireplace, ildsted, —er, n. g.; 
aare, —r, C. g.; peis, c. g. 

fjord, fjord, —e(r), c¢. g.; 
strand, —e, c. g. 

floor, gulv, —, n. g. 

flow, flyte — fidt — flytt. 

fluently, flytende. 

for, for; for today, til idag. 

forest, skog, —e(r), c. g. 

forget, glemme — glemte — 
glemt. 

fork, gaffel, gafler, c. g. 

form (v.), danne, I. 

free, fri, r 

friend, ven, —ner (masc.); 
veninde, —r, (fem.). 

from, fra; av. 

fruit, frugt, c. g. 


funny, (adj.) rar, r, (adv.) 
rart. 

furniture, mgbler; m¢ble- 
ment. 

future, fremtid, c. g.; futu- 
rum. 


future perfect, futurum eks- 
aktum; f¢rfremtid. 


G. 


gender, kjgn, 
n. g. 

genitive, genitiv, c. g.; eie- 
form, c. g. 

gentleman, herre, —r, c. g. 

get, faa — fik — faat. 

get lost, gaa sig bort; 
sig vek. 

get rid (of), bli kvit. 

give, gi — gav — git. 

glacier, (sne) bre, —er, c. g. 

glide, gli(de) — gled — gle- 
det. 

glove, hanske, —r, c. g. 

go, gaa — gik — gaat. 

goal, maal, —, n. g. 

goat (he-goat), bukk, —e(r), 
c. g. 

god, gud, —er, c. g. 

gold, guld, n. g. 

gold watch, guldur, n. g. 

good, god, r. 

great, stor, r; storslagen, —+t, 
—ne. 

Greek, gresk; (adj.) grzsk, 
—, —e. 

greet, hilse, II. 

grind, male, II. 

grow, vokse; grown up, 
vw xsen, —t, —ne. 

guest, gjest, —er, c. g. 


(def. —net), 


tulle 


_H. 


half, halv, r. 

hang, henge, II. 

happen, hende, II; ahi: ITI. 

happy, glad, —, —e; lykkelig, 
—, —e. 


342 


hard, haard, r; vanskelig, —, 
—e. : 

hat, hat, —ter, c. g. 

head, hode, —r, n. g. 

heart, hjerte, —r, n. g., to 
know by heart, at kunne 
utenad. 

Heaven, him(me)len; him- 
merike (less common). 

heavy, tung, r. 

heights, hgider (pl.). 

here, her. 

hero, helt, —e(r), c. g. 

high, hi, r. 

hill, bakke, —r, c. g. 

hire out, ta tjeneste. 

hold, take —, ta fat. 

home, hjem, —, n. g.; at 
home, hjemme. 

honor, ere, c. g. 

horse, hest, —e(r), c. g. 

hotel, hotel, —ler, n. g. 

hour, time, —r, c. g. 

house, hus, —, n. g. 

how, hvorledes, hvordan; how 
(many), hvor (mange). 

hurry, skynde (sig), II. 

hut, hytte, —r, c. g. 


I. 


idler, dagdriver, —e, c. g. 

if, om; dersom. 

ill, syk, r. 

imagine (=understand), be- 
gripe — begrep — begre- 
pet. 

immediately, straks. 

imperative, imperativ. 

important, vigtig, —, —e. 


in, i; om; ind(e). 

indicative, indikativ. 

inflect, bdie — bgide (-et) — 
bgid (-et). 

inflection, bdining, —er, c.g. 

inhabitant, indbygger, —e, 
te 

ink, blek, n. g. 

inside, inde; indenfor. 


instruction, undervisning, 
c. g. 

interesting, interessant, —, 
—e. 


interrogative, spgrgende. 

into, ind; ind i. 

invite, indby — indb¢d — 
indbudt; be — bad — budt. 

island, ¢, —er, c. g. 


J. 


jump, hoppe, I. 


K. 


keep, beholde — beholdt — 
beholdt. 

keep on, holde paa (med). 

kind (n.), slag, n. g.; many 
kinds of, mange slags; 
(adj.) snild, r. 

king, konge, —r, c. g. 

kitchen, kjgkken, —er, n. g. 

knife, kniv, —e(r), c. g. 

know, kjende, II; vite — 
visste — visst (pres. t. vet); 
kunne — kunde — kunnet 
(pres. t. kan). 


343 


L. 


lad, gut, —ter, c. g. 

lady, dame, —r, c. g. 

lake, indsjg, —er, c. g.; vand, 
—, n. g. 

land, land, n. g. 

large, stor, r. 

last, sidst, —, —e. 

late, sen, r. 

Latin, latin, c. g.; (adj.) la- 
tinsk, —, —e. 

laugh, le — lo — ledd; latter, 
c. g. 

leaf, blad, —(e), n. g. 

learn, lere, II. 

least, mindst. 

leave, (v.) gaa — gik — gaat; 
reise, IT. 

left, (adj.) venstre; 
igjen. 

leg, ben, — n. g. 

lend, laane, II. 

less, mindre. 

lesson, lekse, —r, c. g. 

let, la — lot — latt. 

letter (of alphabet), bokstav, 
—er, & g. 

letter (of correspondence), 
brev, —, n. g. 

library, bibliotek, —er, n. g. 

lie (recline), ligge — laa — 
ligget.. 

lie, lyve — 1¢i — Igiet; (n.) 
Iggn, —e, c. g. 

light (weight), let, —, —te; 
(color), lys, r. 

light, (v.) tende, II. 

lighthouse, fyrtaarn, —, n. g. 

like, (v.) like, II; (adj.). lik, r. 

line, linje, —r, c. g. 


(adv.) 


literature, litteratur, c. g. 

little, (ad.) liten, c. g.; litet, 
n. g.; smaa, pl.; def, lille. 

live, leve — levde — levet (to 
exist); bo, III (to reside). 

long, lang, r. 

long, lengte, I; stunde (efter 
noget), I. 

look, se — saa — set. 

looks, utseende, n. g. 

lose, miste, I. 

low, lav, r. 


M. 


man, mand, ”, c. g. 

many, mange. 

march, marsjere, II; (n.) 
marsj, —er,.c. g. 

mathematics, matematik, c.g. 

may, kan. See kunne. 

meal, maaltid, —er, n. g. 

mean, bety, III; (adj.) slem, 
—t, —me. 

meat, kjgt, n. g. 

meet, m¢gte — mgtte — mP¢tt; 
treffe — traf truffet. 

meeting, mgte, —r, n. g. 

melody, melodi, —er, c. g. 

melt, smelte, I. 

memory, hukommelse, c. g.; 
read from memory, izse 
utenad. 

merely, bare. 

middle (of), midt (i or paa). 

might, magt, c. g. 

milk, melk, c. g. 

minute, minut, —ter, c. g. 

mirror, speil, —, n. g. 

mirror, speile, II. 

mode (mood), modus; maate. 


344 


money, (def.) pen- 
gene. 

month, maaned, —er, c. g. 

moon, maane, —r, c. g 

more, mere; flere. 

morning, morgen, —er, c. g. 

mother, mor (moder), m¢- 


penger, 


dre, c. g. 
motley, broget, —, —ede. 
mountain, fjeld, —, n. g. 


much, meget. 
must, maa — maatte — maat- 
tet. 


N. 


name, navn, —, n. g. 

narrow, smal, r. 

near, ner. 

nearly, nzsten. 

necessary, ngdvendig, —, —e. 

needle, naal, —e(r), c. g.; 
needle’s eye, naalegie, n. g. 

neighborhood, bygd, —er, 
ce. 

neighboring district, 
bygd, —er, c. g. 

neither, heller (ikke); neither 
of them, ingen av dem; 
neither..nor, hverken..el- 
ler. 

neuter gender, intetkjgn. 

never, aldrig. 

new, ny, r. 

next, (adj.) neste; 
nest. 

nicely, fint; vakkert. 

night, nat, “ter, c. g. 

no, nei. 

noise, stdi, c. g. 

nominative, nominativ; nzev- 
neform, c. g. 


nabo- 


(adv.) 


Norse, norsk, c. g.; (adj.) 
norsk, —, —e. 

not, ikke. 

note, take note of, ta merke 
av. 

noted, bekjendt, —, —e. 

nothing, ingen ting; intet; 
ikke noget. 

notice, merke, I; legge merke 
til. 

notion, have a notion to, ha 
lyst til. 

noun, substantiv, —er, n. g.; 
navnord, —, n. g. 

now, nu. 

number, nummer, numre, n. 
g.; antal, 


O. 


ocean, hav, —, n. g. 

of (sign of poss.) -s; (prep.) 
av; i. 

office, kontor, —er, n. g. 

often, ofte; titt. 

old, gammel, —t, gamle. 

oldest, zldst. 

once, en gang; (adv.) engang. 

one (numeral), en; ett. 

one (indef. pro.), man; en. 

only, bare. 

or, eller. 

other, anden, c. g.; andet, n. 
g.; andre, pl. 

other things, andre ting; an- 
det. 

ought, burde. 

out, ut; ute. 

over, over; over there, der- 
borte. 


345 


overcome, overvinde, —vandt, 


—vundet. 

own, (adj.) egen, eget, egne; 
(v.) eie — eide — eid (or 
eiet). 


P, 


pain, smerte, —r, c. g. 

paper, papir, —, n. g.; avis, 
—er, c. g. 

parents, foreldre; grand par- 
ents, bedsteforezldre. 

park, park, —er, c. g. 

parlor, stue, —r, c. g.; salon, 


—er, c. g. 

participle, particip, —ier, 
n. g. 

part, part, —er, c. g.; del, 
—e, c. g. 


party, selskap, —er, n. g. 

pass, slippe (frem) — slap — 
sluppet. 

passenger, passager, —er, c. 
g. 

past, fortid, c. g. 

past perfect, pluskvamperfek- 
tum; fdérfortid. 

past tense, fortid, imperfek- 
tum. 

pay, betale, II; pay attention 
to, legge merke til. 

pear, pere, —r, c. g. 

pen, pen, —ner, c. g. 

pencil, blyant, —er, c. g. 

people, folk, n. g. 

perhaps, kan hende, II; kan- 
ske. 

physics, fysik, c. g. 

picture, billede, —r, n. g. 


pier, brygge, —r, c. g. 

place, sted, —er, n. g.; plads, 
—e(r), c g. 

plate, tallerken, —er, c. g. 

play, skuespil, —, n. g. 

play, leke, II; spille — spilte 
— spilt. 

playmate, lekekamerat, —er, 
e 2. 

poem, digt, —, n. g. 

poetic, poetisk, —, —e. 

poetry, poesi, c. g.; vers. 

point, peke, IT. 

polite, hgflig, —, —e. 

poor, fattig, —, —e; daarlig, 


= 


poorly, daarlig. 

positive, positiv, r. 

postpone, utsette — utsatte 
— utsat. 

potato, potet, —er, c. g. 

poverty, fattigdom, c. g. 

praise, ros, c. g. 

praise, rose, II. 

predicate, predikat, —er, n. 
g. 

predicate complement, prz- 
dikatsord, —, n. g. 

prepare, forberede, II. 

preposition, preposition, —er, 
c. 2 

present, gave, —r. c. g. 

present tense, przsens; nu- 


tid. 

present perfect, perfektum; 
fgrnutid. 

pretend, late (som) — lot — 
latt. 


price, pris, —er, c. g. 
principal tense, hovedtid. 
private, privat, —, —e. 


346 


production, verk, —er, n. g. 

pronoun, pronomen, —er, n. 
g. 

pronounce, uttale, II. 

property, gods, n. g. 

protect, beskytte, I. 

proud, stolt, —, —e. 

proove, bevise, II. 

pupil, elev, —er, c. g. 


Q. 


quarter (of an hour), kvar- 
ter or kvart, n. g.; (— of a 
dollar), kvart, c. g. 

queer, rar, r. 

question, spgrsmaal, —, n. g. 

quit, slutte, I. 

quite, ganske; noksaa. 


R. 


railway, jernbane, —r, c. g. 

raise, I¢fte, I. 

read, lezse, II. 

reading, (gerund) at lese; 
(abst. n.) lesning. 

ready, ferdig, —, —e. 

really, virkeli egentlig. 

reason, grund, —e, c. g. 

receive, faa — fik — faat. 

recognize, kjende igjen, II. 

reflexive, refleksiv. 

relative, relativ. 

remarkable, merkelig, —, —e. 

remember, huske, I; komme 
ihu. 

remind, minde, II. 

reputation, ord, n. g.; rygte, 
—r, n. g. 

require, kreve, —de, —et. 


responsibility, ansvar, —, n. 
g. 

return, (v.) komme tilbake; 
(n.) hjemkomst. 

rich, rik, r. 

rid, get rid —, bli kvit —. 

ride (a horse), ride — red — 
redet. 

ripple, krusning, —er, c. g. 

river, elv, —e(r), c. g. 

road, vei, —e(r), c. g. 

‘roof, tak, —, n. g. 

room, verelse, —r, n. g. 

row, ro, III. 

rug, teppe, —r, n. g. 

run, springe — sprang — 
sprunget. 

rush, storme, I. 


s. 


salmon, laks, c. g. 

same, samme. 

satisfied, tilfreds, —, —e. 

saucer, skaal, —e(r), c. g. 

say, si(ge) — sa — sagt. 

school, skole, —r, c. g.; at 
school, paa skolen. 

schoolmaster, skolemester, 
Co. g: 

scientific, videnskabelig; sci- 
entific course, realkursus. 

sea, sjg, —er, c. g. 

season, aarstid, c. g. 

seat, benk, —e(r), c. g. 

second, sekund, —er, n. g. or 
ee. 

secondary tense, bitid, —er, 
ee 

see, se — saa — set. 


347 


seem, synes — syntes — syn- 
tes. 

sell, selge — solgte — golgt. 

send, sende, II. 

sentence, szetning, —er, c. g. 

serve, servere, II. 

several, mange; flere. 

severe, streng, r. 

shall, skal. See skulle. 

shine, skinne, II. 

ship, skib, —, n. g. 

shirt-sleeves, skjortezrmer. 

shore, strand, —e(r), c. g. 

short, kort, —, —e. 

should, skulde; burde. 

show, vise, ITI. 

sick, syk, r. 

side, side, —r, c. g. 

sigh, suk, —; (def.) sukket. 

sign, tegn, —, n. g. 

simple, simpel, —, —le. 


sing, synge — sang — sun- 
get. 

sister, sdster, sgstre, c. g. 

sit, sitte — sat — sittet. 

skerry, skjer, —, n. g. 

skip, rdmme — rgmte — 
rgmt. 

sled, kjzlke, —r, c. g. 

sleep, sove — sov — sovet; 
(n.) sgvn. 


slink, smyge — sm¢g — sm¢g- 
get. 

small, liten, litet, smaa (pl.). 

snow, (v.) sne, III; (n.) sne, 
c. g. 

snowstorm, snestorm, —e(r), 
Cig. 

SO, saa. 

soil, jord(bund), c. g. 

soldier, soldat, —er, c. g. 


some, nogen, c. g.; noget, n. 
@; nogen (pl.). 

somehow, paa en eller anden 
maate. 

someone, nogen. 

something, noget. 

sometimes, sommetider. 

son, sgn, —ner, c. g. 

soon, snart. 

sorrow, sorg, —er, c. g. 

speak, tale, 11; snakke, I. 

speaker, taler, —e, c. g. 

speed, fart, c. g. 

spend (time), tilbringe — til- 
bragte — tilbragt. 

splendid, pregtig, —, —e. 

spoon, ske, —er, c. g. 

spring, vaar, c. g. 

stairway, trap, —per, c. g. 

stand, staa— stod — staat. 

stand (to bear), taale, II. 

star, stjerne, —r, c. g. 

stare, stirre, I. 

stay, bli — blev — blit. 

steamer, damper, —e, c. g.; 
dampbaat, —er, c. g. 

step, trin, —, n. g. 

still, stille; still more, endnu 
mer. 

sting, stikke — stak — stuk- 
ket. 

stool, benk, —e(r), c. g.; 
krak, —ke(r), c. g. 

stop, stoppe, I; stanse — 
stanste — stanset. 

store, butik, —ker, c. g. 

storehouse, stabbur, —, n. g. 

story, fortelling, —er, c. g.; 
(— in a building), etage, 
—r, c. g. 

straight, ben, r. 


348 


stream, strdm, —me, 
elv, —e(r), c. g.3 
—ke(r), c. g. 
street, gate, —er, c. g. 
strike, slaa — slog — slaat. 
striking, treffende; slaaende. 
struggle, kjzampe, I. 
student, elev, —er, c. g.; stu- 
dent, —er, c. g. 
study, studere, II; lese, II. 
style (of building, writing, 
etc.), stil, c. g. 
subject, fag, —, n. g.; (gram.) 
subjekt, —er, n. g. 
subjunctive, konjunktiv. 
succeed, he would succeed, 
det vilde lykkes ham. 
such, saadan, —t, —ne. 
sugar, sukker, n. g. 
summer, sommer, —re, ¢. g. 
sun, sol, —e, c. g. 
Sunday, sgndag. 
sunshine, solskin, n. g. 
superlative, superlativ. 
supper, aftensmat, c. g. 
sure, sikker, —t, —re. 


c. ge 
bk, 


surprise, overraskelse, —r, 
cu. 

surroundings, omgivelser 
(pl.). 


swallow, svelge, I. 
swear, bande, II. 
sweet, s@t, r. 


as 


take, ta — tok — tat; take 
dinner, spise middag. 

taste, smake, II. 

tea, 6,2 W: 

teach, lere, II; undervise, II. 


teacher, lerer, —e, c. g. 

tear, taare, —r, c. g. 

tell, fortelle — fortalte — 
fortalt. 

tense, tid, —er,; c. g. 

term, termin, —er, c. g. 

test, prdve, —r, c. g. 

than, end. 

thankful, 
—e. 

that, (rel. pron.) som; (conj.) 
at. 

the, definite article. See $17. 

then, da. 

there, der. 

thick, tyk, —t, —ke; txt, —, 
—te. 

thing, ting, —, c. g. 

think, tenke, II; think of 
—, holde av —. 

through, (i)gjennem. 

thought, tanke, —r, c. g. 

till, til; indtil. 

timber, témmer, n. g. 

time, tid, c. g.; gang, c. g. 

tired, traet, —, —te. 

to, til. 

today, idag. 

together, sammen. 

too, for; ogsaa. 

torch, tyrispik, —ke(r), c. g. 

toward, imot; henimot. 

town, by, —er, c. g. 

track, spor, —, n. g.; sporvei, 
—e(r), c. g. 

train, tog, —, n. g. 

tree, tre, —r, n. g. 

trip, tur, —e, c. g. 

trout, ¢grret, c. g. 

truth, sandhet, —er, c. g. 


taknemmelig, —, 


349 


try, prdve — prdvde — prdvd 
(or —et). 

tumble, tumle, I. 

tunnel, tunnel, —ler, c. g. 


U. 


uncle, onkel, —ler, c. g. 

understand, forstaa — forstod 
— forstaat. 

until, indtil. 

up, Op; oppe. 

use, (v.) bruke, II; (n.) bruk, 
c. g.; It is of no use, Det 
nytter ikke. 

usual, almindelig, —, —e. 

usually, som oftest; alminde- 


lig. 
V. 


vacation, ferie, —r, c. g. 

valley, dal, —e(r), c. g.; dal- 
fdre, —r, n. g. 

vanity, forfengelighet, c. g. 

vegetables, grdnsaker. 

verb, verbum, verber, n. g. 

very, meget. 

view, syn, —, n. g. 

voice, stemme, —r, c. g. 


voice (gram.), genus; form. 


passive —, passiv genus; 
lideform; active —, aktiv 
genus; handleform. 
volume (of books), bind, —, 
n. g. 
vowel, vokal, —er, c. g. 


W. 


wait, vente, I; — on table, 
opvarte, I. 


walk, gaa — gik — gaat. 

want, vil ha; want to, vil 
(plus infinitive). 

war, krig, —e, c. g. 

warrior, kriger, —e, c. g.; 
krigsmand, *, c. g. 

watch, ur, —, n. g. 

water, vand, —, n. g. 

water fall, foss, —e(r), c. g. 

wave, vifte, I. 

way, vei; in the way, iveien. 

week, uke, —r, c. g. 


well, godt; vel. See § 60, 5. 
what if, end om. 
when, naar; da. See § 30. 


where, hvor. 

whether...or, enten...eller. 

while, mens. 

white, hvit, r. 

whole, hel, r. 

why, hvorfor. 

wife, hustru, —er, c. g. 

wild, vild, r. 

wind, vind, c. g. 

window, vindu, —er, n. g. 

winter, vinter, —re, c. g. 

wish, (v.) gnske, I; (n.) gn 
ske, —r, n. g. 

with, med. 

without, uten. 

wonder, undre sig, I; undres 
-— undredes. 

wood-carving, 
c. g. 

word, ord, —, n. g. 

work, (v.) arbeide, I; (n.) ar- 
beide, —r, n. g. 

works (books), verk, 
n. g. 


treskjering, 


——@ fr, 


350 


worse, verre. 

worst, verst. 

would, vilde. See ville. 

write, skrive — skrev —skre- 
vet. 

writing (gerund) to write; 
(abs. noun), skrivning. 

wrong, galt. 


Y. 


year, aar, —, n. g. 

yell, skrike — skrek — skre- 
ket; (n.) skrik, —, n. g. 

yesterday, igaar. 

yet, endnu. 

young, ung, r; young people, 
ungdom. c. g. 





eae 


Tie Sete 
. 


ah “ie 
7 el elas 








UNIVERSITY OF CALIFORNIA LIBRARY 
BERKELEY 


Return to desk from which borrowed. 
This book is DUE on the last date stamped below. 





11Pec'd2 MA 


JAN 24 os he np iia' 
NOV2 71953 ~* 


rorya 2 REC'D Lp 


JFeoh TD | ON 30)ur57Wd 
| ; » [REC'D LD 
a1 OctSfAL | ~~ — WUL 18 1957 


Cg ee ee 


 SEP2 1953 





. 


© | ogee FEB4 1956 LU Nike’ 
MOV2 41959 BH aw — 
LD 21-100m-9,'47 (A5702816)476 MAR 2 2 ‘987 


7°65 -% PM 




















LD 21A-60m-7,'66 General Library 
(G4427810)476B ts University of California 


Sa a gs 








’ ~ a - 
j " ee oe: . 
. : 
{ 


M249301 


PDAS den 
ft Lo 
| ie Se on 


THE UNIVERSITY OF CALIFORNIA LIBRARY 


tem ae 
Bi we 








PAUL R. CARR 
Oriental and 
_ Linguistic Bookseller 
WARWICK, N. Y., U.SA. 


ne 


eS 


i+ 


as 


Staite 


a 


te 


tisk 


Behe 
Hi 
eM 
ra 
iy 


oe 
scene 


SsSi5s3 
See 


see 


it 
it 
ts 


a 
= 


of 


i 
ith 
ait 
Be : 


in 


He 


C 
; 


ae 


sieeis 


cH 


bat 


i 


cated 


Eeredes 


pee 


Hy 


> 


pers 


fet 


Foie Teta} 
yest en 


FoF 


oe 


35 


bie 


trESTIPry 


tt 
fart 
ts 


t 


4 


ors 


a 


tt 
iif 


guste 


se 


Hy 


seesett 


rey 


ies Sisicii 
Ee Berar 


= 


rer 


5, 


atete 
sss 


at 


ir 











er eenress 


were 


rae 


at 
Fy 


pieesses 
eats 


a 

i 
Pays efieatth 
t 


iy 


AR tt 
ae 
pit hTat 

3 


: : 
= 


Terai? 
ede te 
sarees 
ia 
ose 


atte 
Bat 


apap 
ae 
i 


Sis 


see seze 


woes 
Siaesere 
$33 


prsia3 


r, 


ithe 
seit 


ag 


igi 


nie 


i 
bats 


bi 


ia! 


er 


er 


z! 


HE 


rte 


3 
te 


5h 
Buti 
Bi 


aa 
mitt 


ty 

te 
if 
4 


it 


ite 


bit 
a etir te 
Hy 


x) 
. 


IEMs 


tet 
tt 
Heat 


a 
a 


#3; 
Ww 


i 


F 


rf, 
a 


hs 
$3 
3 


Ss 
% 


sath 
oh + 
: 


3) 


ih 


% 
ih 


shes 


It 


Oth 


oh 


piatt 


Bia itely 





